424 94 



i Plantevæxlen al pjøre sig gjældende, og allerede lier spores Virkningen al' Fastlands- 

 Klimael*). Man kan her efter [løiden adskille folgende Bæller. 



Fyrrens li æ Ile fra O Fod til 2C00 Fod i de osllige Dele, men i de vestligere, 

 nærmere ved Havet liggende kun lil 1 200 Fod. Foruden Gran og Fyr voxer lier Eg, Ælm, 

 Lind, Ask, Graa-EI, kun ud imod Havel llod-El, Høn iSorbus hyhrida og Aria). 1 de 

 varme Hale voxe Vihumum Opulus, Cralægus monogyna, Coloneasler vulgaris, Rubus idaus, 

 Roser, aromatiske Labiater {Calamintha Acinos, Origauum, Clinopodium), Oeranium Eobcr- 

 tianum o. fl. 



Hirkens lialtc fra 2G(iO Fod til 3500 Fod, men i de vestlige Egne kun til iUOO 

 Fod. Populus tiemula, Sorbus aucuparia, Cerasus Fadits og Alnus incana voxe her. 

 ner findes græsrige Enge, og her ligge de fleste Sætere. 



Pilenes 15 u; I te naaer op til 4500 Fod. Foruden Pilene, hvoraf de fleste have 

 Bladene forsynede med en tæt graalig llaarbeklædning [S, lanata, Lapponum), voxer her 

 Dvergbirk og Knc. 



Fjeldplanternes Bælle gaaer til Snegrændsen, som i du andre Dele af Sogn 

 ligger paa henved -SOOO Fod. Dovrefjeld, en 9 Mile bred, i en Høide af A — 6000 Fod be- 

 liggende Flade paa c. 63° Brede, over hvilken Hovedveien gaaer Ira Krislianla til Tron- 

 hjem, er berømt ved sin Bigdoni paa Fjeldplanler**), og herfra aftage disses Antal baade 

 Nord paa og Syd paa. Henved 500 Arter ere kjendte herfra; blandt disse den skjonne 

 Dryus actopetala, Gentiana m'vah's, Saxifraga aizoides, Silene acaulis. 



Hvad Skovtræernes L'dbredning i Norge angaaer, skal herom endnu føles folgende: 

 Quercus pedunculata, der her efter Vedets Farve kaldes Blaa-Eg, gaaer paa Vestsiden til 

 63' (Tingvold i Romsdalen), paa Østsiden til eO''. I den sydlige Del gaaer den op til 

 1000 Fod. Q. sessili-flora (»Bød-Eg«) forekommer kun mellem Arendal og Flekkefjord. 

 Bøgen danner kun paa tre Steder Skove: ved Laurvig og Tønsberg, ved Arendal og Nord 

 for Bergen (Hosanger paa 60*2°). Fyrren har sin største Cdbredning i de østlige Dele af 

 Landet, i den østlige Del af Kristiansand Stift, i Kristiania, Hamar og Tronhjem Stift; til 

 70 i Finmarken; gaaer i den sydlige Del op lil 3000 Fod, ved Tronhjem lil 2000 Fod. 

 Granen gaaer som skovdannende Træ lil Polareirkelen, men forekommer endnu paa 67". 

 Dens Høidegrændse ligger i det Hele 1—300 Fod lavere end Fyrrens. Betida verrncosa 



*) I Sognefjonl bevirker den til Nordsiden stedende uniaadelige, 28DJIilc store, Justedulsbræ, at Kyst- 

 klimaet paa denne Side gjer sig gjældende længere ned i Landet, og de for Kystklimaet ciendomnie- 

 ligc l'lanter gaaer meget længere Ind paa Nordsiden end paa Sydsiden. 

 **) Blytt: Plantegeografisk Sammenligning mellem Dovrefjeld og Val d'ICynes i Oslpyronæernc (Skaiid. 

 Naturforsk.'s Mode i Kristiania, 18G7}. 



