^41 



Ol! herskende og oprindelige Skovtræer paa de britiske Oer ere : Fyrren i Skotland, 

 Sominer- og Vinler-Kgen i England og Irland. Taxen*) og Kristtornen**) forekomme 

 overall indblandede, og der er ncppe noget andetsted, iivor disse to Træer have 

 — og især tidligere havde — en saa stor Udbredning som her, hvorfor de ogsaa 

 maa udhæves ^om særlig karakteristiske øklimatplanler. 1 Skotland forekommer desuden 

 almindeligt: Juniperus communia , Betiila glutinosa, Alnus (jlutinosa, Quercua pedunculata, 

 Saltx phylicifolia, lanala, Lapponum, Populits Iremula, Sorbus aucurparia, Cerasus Padua, 

 Ribes alpina. I Kngland er Sommcr-Evcu udbredt over hele Landet, men den er dog 

 sjeUlnere i den vestlige, mere bjergrige, og nordlige Del; her er derimod Vinter-Egen 

 overveiende og danner rene ilevoxninger, men i Lavlandet forekommer den kun spredt mellem 

 Sommer-Egen. Ifølge lientham skal den under førstnævnte Forhold fremtræde i mange 

 Former, medens den ellers i England viser mere constante Karakterer. Uimus campeslris 

 er meget almindelig i den sydlige og østlige, men mangler i den vestlige og nordlige Del. 

 Populus alba forekommer nu som vild i den sydlige og østlige Del, men er ifølge Ewelyn 

 indfort i det I7de Aarhundrede fra Holland***). Carpinus Belulus er maaske vild i den 

 østlige Del. Sorbus Aria er almindelig og ligeledes S. torminalis, dog kun i den sydlige 

 og midterste Del. Fraxinus, Alnus, Belula, Salix fragilis , alba, j)entandra, pnrpurea, 

 viminalis, Caprea og aurila ere almindelig udbredte. England stemmer overens med Dan- 

 mark deri, at Fyr og Gran mangle som skovdannende Træer, og naar man seer hen til at 

 Granen enten mangler eller er sjelden i den vestlige Del af Norge til den 62°, kommer 

 man til det Udslag, at delte Træ skyer Øklimaet. Ædelgranen har tidligere voxet i Eng- 

 land og Pinus montana i Irland, saaledes som Tørvemoserne viset). 



Ihvorvel I'lanlevæxten i Mellemeuropa i del hele viser stor Overensstemmelse, ere 

 Forskjellighederne dog store nok til derpaa at begrunde en Adskillelse i tre naturlige Flo- 

 raer: en vestlig, hvis Øslgræiidse lemmelig noie belegues ved Rhiuen, en mellemste ind- 

 befaltende Tydskland, Schweiz, Polen og (Jalizien, og en østlig, hvortil Ungarn hører, og 

 som gradvis gaaer over i den russiske Steppetlora og mod Syd begrændses af Ualkankjæden. 

 Vegetationsforskjelllghcderne betinges navnlig ved den fra Nordvest mod Sydost stadig til- 



*) Tiixlrspet spillede i Middelalderen her en overordonllic viatig Rulle ved dels Anvendelse til liucr. 

 l'drnrselcn heraf var derfor forbudt. Taxbuerne gjorde Udslaget ved Irlands Erobring 1172 og senere 

 i Seircne ved Crécy, Poiliers og Aziiicouit Taxbuerne bragte flere engelske Konger deres Bane: 

 llaiold ved Hastings, William Bufus i .New Foresl og Richard Levclijcrlc ved Limoges i Frankrig. 

 **) Kristtornen mangler i den nordoslligc Del af Skotland. 

 ***) Indfort under .Navn af Abeel, og dette Træs engelske Navn er 'Abele« (det franske 'aubel', latinske 

 • albellus'), og mærkeligt nok har denne Poppel i Jylland samme Navn. 



t) Antallet af den britiske Floras Hlomsleiplaiiter er ifolge Babinglon's Manual 1708, men Bcn- 

 Iham har i sin llandbook of the brillsli Flora (1858) reduceret Arternes Antal tU 1285 ved at 

 lægge et videre Artsbegreb til Grund for sin Opfattelse. Watson har i sin Cybele Uritannira 

 (1847— 49) givet en meget udforlig Redegjorcisc for Arternes Udbredning. 



