442 112 



tagende Forskjel mellem Sommer- og Vintertemperaturen og ved den forskjellige Indblan- 

 ding af sydeuropæiske Elementer. 



Den vestlige eller franske Flora karakteriseres for Cupuliferernes Vedkommende 

 navnlig derved, at Kastanien, der har sit egentlige Hjem i Middelhavslandenes lavere Bjerg- 

 bælte, her er udbredt over Lavlandet, og derved, at her i det Hele er indblandet et be- 

 tydeligt sydeuropæisk Element. Frankrig har i sin vestlige Del adskillige eiendommelige 

 Arter, som ere bundne til Kystklimaet (Astragalus Bayonnensis, Galium arenarium, Linaria 

 arenana, Lihanotis Bayonnensis, Laserpitmm daucoides o. fl.) og flere af disse gaa læn- 

 gere mod Nord (Erica cinerea til Norge). Den store Klilbræmme er siden Slutningen af 

 forrige Aarhundrede bleven beplantet meA Pinus Pinaster, og indenfor disse udstrakte Kyst- 

 skove dækkes Landet nf Heder (les Landes). Centralplateauet, Inortil horer Cantals og 

 Mont Dore's 6000 Fod hoie Ilævningskratere og Auvergnes talrige udbra'ndte Vulkaner, 

 men som væsentlig bestaaer af bølgeformige Gneisbjerge, danner med sin sydlige Forlæn- 

 gelse (Cevennerne) Grændsen for Middelhavslandenes Flora. I de Syd herfor liggende De- 

 partementer bestemmes Landskabets Karakler ved Oliventræets graa Farve og de herskende 

 Træer og Buske ere: Quercus Ilex, Arbutus Unedo, Juniperus Oxycedrus, Pistacia Tere- 

 binthus, Acer Monspesulanuvi , Quercus pubescens , Erica arhorea. Figenen voxer \ild, og 

 Lavandula Spica og Sloechas og flere Cistus-Aner ere almindelige. Fra en Hulde af 

 1800 til 4500 Fod dannes Skovene af Abies peclinata og tildels af Bøgen. Viburnum 

 Lantana, Sorbus aucuparia og Aria og flere Sa//a;-Arler danne Underskoven. Pinus 

 sylrestris forekommer kun i en Høide af 2400 og 3000 Fod. De udstrakte Bjergflader og 

 Toppe, som rage op over 4500 Fod, ere dækkede af Enge, hvori Fjeldvæxterne udgjøre en 

 Bestanddel. Blandt Græsserne er især Nardus stricta herskende og blandt Fjildvæxlerne: 

 Anemone montana, alpina, Geum montanum, Soldanella alpina, Andromeda carnea, Gen- 

 tiana nivalis, Haxifraga cæspitosa, men Rhododendrer forekomme ikke her*). Jurabjergene, 

 der, som v. Buch har vist, oprindelig dannede Koralrev langs det gamle Fastlands Kyst, 

 hæver sig gradvis gjennem tre Terrasser paa den franske Side, men sænker sig brat mod 

 Schweiz. De høieste Toppe ere 5000—5500 Fod. Vinhaver omslutte hele Bjerget som 

 en til en Høide af 15—1600 Fod. 1 Saonedalen ved Bjergets vestlige Fod (6— 900 Fod) 

 er Sommer-Egen, Bøgen og Avnbøgen herskende i Skovene. Indtil en Høide af 1800— 

 2000 Fod indtager Bøgen de mod Syd og Egen de mod Nord vendende Skraaninger. Den 

 første Terrasse er »en flad Uøislette med Lyngmarker, et fattigt Agerbrug hist og her og 

 enkelte daarlige Skove af Eg og Bog«. Med den anden Terrasse begynder et meget fugtigt 

 Klima, »idet de regnsvangre Vestenvinde her standses af en Mur af kj.dige Ædelgranskove., 

 og rige Gra-sgange, der nære store Kvægftokke — herfra den berømte »fromage de Gruyére« — 



*; H. Lccoq: Calalcicnc laisoiiiié iles plantes vasculaires dii plateau central de la France. 



