452 122 



ungarske Botanikere opforte Arier (Neilrcich I. c, p. 78) crc endnu kun meget ufuld- 

 stændig kjendte. 



Den største og mest karakteristiske Del af Ungarn er den 1700 D Mile store til 

 alle Sider af Bjerge omsluttede Slette, Lngarernes Alfold. Den var i den tertiære Tid en 

 Del af den lange smalle Havbugt, som dengang indtog hele Donauens Flodgcbét, senere en 

 umaadelig Indse, og den er nu Donauens af diluviaie Sand- og -Lerlag dannede lioist ejen- 

 dommelige Flodgebét fra det Sted, hvor denne Flod træder ind gjennem den saakaldle 

 ungarske I'ort, en smal Dal mellem Leythabjergene og Karpaterne, til hvor den gjennem Jern- 

 porten (Porta ferrea), en 18 Mile lang Fjeldrevne, løber ind i Vallakiet. Del er en 

 uoverskuelig træ- og stenløs Slette, »et afrevet Stykke af den russigke Steppe«; kun 

 Donauens Bredder og de smaa Sandhoie langs med Randen af de omsluttende Bjerge ere 

 skovklædte. Ihvorvel Stepperne her, de saakaldte Pustaer, som begynde Øst for Donauens 

 store Bøining og navnlig indtage hele Theisflodens Gebet, i det hele ligne de russiske og 

 ligesom disse have en kort, væsentlig til Foraarel indskrænket Vegetationstid, udmærke de 

 sig fordelagtigt ved ikke ganske at mangle Regn om Sommeren og ere saaledes meget 

 bedre end de russiske Stepper skikkede til Agerbrug*). Uagtet det egentlige Steppeareal 

 saaledes er blevet betydelig formindset ved at indtages til Dyrkning, er der dog endnu 

 meget betydelige Strækninger, som henligge i deres oprindelige Tilstand. Alfølden , der i 

 sin største Del har en Middelhøide af 250 — 300 Fod, har enten en tør Bund, som i Sand- 

 og Saltstepperne, eller en fugtig Bund, som i de store hvert Aar oversvømmede Eng- og 

 Mosestrækningcr langs med Donau og Theis. Udstrakte Sandstepper forekomme mellem 

 Pest og Kecskemét, ved Debreczin og i den vestlige Banater Militærgrændse og ligeledes 

 mellem Romerskandserne og Karas, hvor der ogsaa findes Flyvesandshoie. Græsserne ere 

 her overveiende **), dels de samme som voxe i de russiske Stepper, som Stipa jjennata og 

 capillala, dels andre, blandt hvilke især Andropogon (PoUeni'a) Gryllus er almindelig. iMange 

 andre Planter danne her, men kun i det kortvarige Foraar, et broget Blomstertæppe***). 

 — Den saltholdige Bund fremtræder mest i smaa ø- eller baandformige Plettor i Græs- 

 steppen, Levninger af Forlidens Uavbund, der dog ved den østlige Bred af Neiisicdler 



*) Kerner: Das Pllanzenlebcn der Doiiaulaiidcr, 18Q3. — Griscbacli in Gultiiiger gelcrt. Anzeigcn, 



I8G3, p. 1688. 

 **) Græsstepperne eller Pnstaorne indtngc efter Skovene og Agerlandet de storste Strækninger (15 pCl.) 

 i Ungarn. 

 ***) Karakteristiske Planter for Græsstepperne ere: Alopecurus agrestis, Phleum Boehmeri, Ilierochloa 

 borealis, Corynephorua canescens, Avtna j'ratensia, Koeleria cristata, Festuca ovina, Bromiia mollis, 

 D. tectorum, Carex hirta, Colehicum arenarium, Junipenia communia, Ephedra vulyaris, Acliillea 

 MiUefolium, Inula Oculus Christi, Artevmia acopnria, Centaurea paniculata, Thymns Serpyllum, Al- 

 kanna tinctoritt, Melampyrum rrialutmu, Aiuygdtilus ntiiui, Onoiiis apinoaa, Cytisua Austriacua, .In- 

 tkyllia vutneraria o. m. fl 



