125 455 



KarpalLTiK! paa dcii ene Side, som vise en stor 'riliiaTiiiclse til Siideterno — Salix Sile- 

 siaca lian saaiedcs iiitvtics som cii for begge fælles karakteristisk Art — og paa den anden 

 Side Øsl-Karpaterne, hvis Planlevæxl slutter sig til de østlige og sydlige Kgne. Neilreicli 

 (I. c. p. 72| giver en Fortegnelse paa 115 Arter (blandt disse: Betula nana, Ostrya carpt- 

 mfolt'a, Stttix hastata, myrtiUoides, Ledum paluslre, Aronia rolundifolia , C/iatnæmts/iilus), 

 Born forekomme i Vest-, mun ikke i Øst- Karpaterne, og 2M Arter (blandt disse: Finua 

 Lan'cio, Alnua viridia, Corylua Columa, Cellia ausiraiia, Lonicera coenilea, Syringa vul- 

 gari'a, Acer Monspeaulanum , Ekamnus rupestria, Oenista Iriangularia , Cytiaica leiocarpua, 

 C. radialua), med hvilke det omvendte finder Sted. — Karpalerne sænke sig jævnt mod 

 Nord og Nordost i Galiziens Lavland, der hører til de skovrigesle Egne i Europa. 

 Skovene beslaa langs med Foden af Karpa'.erne og i hele den midterste Del af Lavlandet, 

 Dnieslerens Flodgebét, af Løvtræer, især af Bøg, Birk, Eg og Lind, enten i rene Bevox- 

 ninger eller i Blandingsskov, i hvilken ogsaa Avnbøg, yElm, alle tre Ahornarter, Sulvpop- 

 pelen. Hvid- og Skjør-Pilcn udgjøre en Bestanddel. I den nordlige Del af Galizien derimod, 

 paa Grændsen af Folen, Volhynien og I'odolien, bestaaer Skoven udelukkende af Naalelræer, 

 llødgran, yEdelgran og Fyr, hvilken sidste danner store rene Bevoxninger. I Nord-Galirien 

 er der en .iO Mile lang Slette, som dels bestaaer af FlyvesandsHader, dels af sumpig Tørve- 

 og Moseland og dels er skovklædt. Den podoliske Høislette i Øsl-Galizien har tildels 

 Sleppekarakler. 



Særlig Omtale fortjener 'l'rævæxten paa IMIis- Vértns Bjerget, der lisger Syd 

 for det Knæ, som Donauen danner omtrent midt i den ungarske Slette ved Gran. Dette 

 Bjerg, der hæver sig til en Høide af noget over 2000 Fod og bestaaer af Trachyt og Kalk, 

 danner et Bindeled mellem Alperne og Karpaterne, men synes dog ifølge sine geologiske 

 Forhold snarere at høre til sidstnævnte Bjergsystem. Skovene bestaa i de lavere Dele af 

 Bjerget, som vende mod Syd, af Ege, nemlig: Q. pedunculata , aesailiflora, pubcscena og 

 Cerria. Sidstnævnte danner især smukke Bevoxninger og synes at have været et frem- 

 herskende Træ i de herværende Urskove; den forekommer fra Foden indtil det høicste 

 Punkt (2400 Fod) som et anseligt Træ. De fleste Steder mangler her enhver Inderskov, 

 dog forekommer af og til Juniperua communis, som tæt Buskværk. Paa de nordlige Skraa- 

 ninger danm-s Skoven af Bøg, dog fornemmelig paa Trachylbund, medens den er sjelden 

 paa Kalkbund. Bøgens nedre Grændse ligger omtrent paa COO Fod, men hvor den fore- 

 kommer paa sydlige Ileldninger, paa 900 Fod. I dens Sygge voxe: Arum maculafum, Lathræa 

 squamaria, Paria qttadrifolia , Banunculua Ficaria, Aclæa apxcata, Corydalia cava, Ane- 

 rnone ranunculoidea , nemoroaa, Oxalia Acelocella o. fl. Meget almindelige ere ogsaa her 

 Blandingsskove, der bestaa af en Mængde Arter, nemlig foruden do nævnte Ege og Bogen, 

 som overalt ere fremherskende, af: Carpmus, Tilia parvifolia, grandifolia, Ulmua, Ceraaus 

 avium, Fopulua tremula, Salix Caprea, Fyrua communia, Malua, Horbua lorminalia, Acer 



