131 401 



aoOO ImjiI. Siicliiiifii, (It'i- i (Jji-nnenisnil ligger pau HiOi) Kod, (•iil(]er ikko sammon riicil 

 IsolhiTincii lor o", iiH'ii med den for -j- 4°. 



Hen :ionlligc Alpckjæde adskiller sig fra Cenlralkj.Tden deri, al Lovtræernes flæltu 

 er st.iikcrc ii(l\ikl(t. lio-en, som her er del herskende Tne, gaaer op til ^UH) Kod, altsaa 

 megel hoiere end paa (lenlralkjædcn. Naalelræernes Uadle derimod, som væsentlig er 

 dannet af Hodgran, medens Ltrrk og Zirbelfyr kun forekomme spredte, ligger betydeligt 

 lavere og har sin ovre Grændse paa S.iOO— 5700 Kod. Ædelgranen udgjor en væsentlig 

 Bestanddel af Skovene i den overste Del af Rogens og i den nederste Del af Naaletræernes 

 Bælle. IJjergfyrren har en temmelig stor Ldbredning i den nedre Del af Fjeldvæxlernes 

 Hælte tilligemed Ehododendron hirsutum. Kornavl finder kun Sted lil en Uøide af 2700 Fod. 



De mere sydlige og sydvestlige Alpckjæder, de graiske og penninske Alper, have 

 en i og for sig hoiere Trægrændse end Cenlralalpcrne, men Trægrændsen naaer dog ikke 

 op til saa lave Isolhermer, som paa disse (Schlagin tweit 1. c. p. 237). Rødgranen, der 

 ganske mangler Syd for Alperne, spiller allerede her en underordnet Rolle og viger tilbage 

 for yEdelgranen , som her imod Sædvane stiger lige saa høit eller endog høiere end Rod- 

 granen, nemlig til 5000— GOOO Kod, og for Lærken og Zirbeifyrren, hvis øvre Grændse paa 

 nogle Steder er 7700 Kod. Bugen gaaer til 4500 Fod. Snelinien ligger i de penninske 

 Alper paa 9300 F'od. — Del hoieste Punkt, livor man har Iriifret nionisterplanter, ligger 

 paa 11352 Kod (paa Monle Rosa)*). 



I Tyrols Alpeland hæver Cenlralkjæden, de egentlige Tyroler Alper, sig lil 12,000 

 Fod, medens en fra denne ved Inndalen adskilt nordlig Kjæde, Ahlgauer Alpernes Kalk- 

 bjerge, der gradvis sænker sig mod den bayerske Høislctle, men falder steilt af mod Syd, 

 har 8—9000 Fod høie Toppe. Paa den sydlige Side af Cenlralkjæden og adskilt fra denne 

 ved Elsch-[)alen, danner Tridentiner Alpernes Kalkbjerge i mange enkelte Strøg og Grupper 

 Tyrols Affald mod den lombardiske Slette. Iler sees i Bolzens »Porfyrkjedel«, hvis Bund 

 ligger paa 800 Fod, de sidste Spor til Middelhavslandenes stedsegrønne Bælle. Kastaniens 

 Bælte naaer her op lil 2000 Fod. Karakteristisk for dette Bælte ere Cypressen, Vedbenden, 

 der her bliver el hoil Træ med en tyk Stamme, Paryklræet (Bhus Coti'nus), hvis Blade om 

 Efleraarel antage den reneste røde Farve. Efter en varm Efleraarsregn skyder den allerede 

 af Romerne saa yndede Keisersvamp (Amam'ta cæsarea) frem i Kastanieskovene, medens 

 Trøffelhuuden under Egene opsøger sin Lækerbidsken. — Fyrren indtager, navnlig paa de 

 mod Syd vendende tørre Affald, el Bælle mellem 2000 og 3000 Kod blandet med Hvid-El og 

 Birk. — Bøgen danner paa Kalk- og Sandstensbjergene el skarpt begrændset Bælte mellem 



*) Her fandtes : Åndroaace glacialii, A. Belvetica, Chryaantliemum alpinum, Oentiana Bavarica, Banun- 

 citltia glacialla, Saxifraga oppoaiti/olia, S. bryoidea, Silene acaulis o. fl. Mellem liOOO og IlTSOFod 

 fandtes: Lecidea geographica, L. con/lnena, VmbUicaria prohoacidta o. I. 



58* 



