462 132 



3000 og 4000 Fod eller nogel heiere, medens den næslen mangler paa Urbjerg. — Ædel- 

 granen, der i Tyrol er sjelden, forekommer som underordnet Bestanddel i delle Bælle i en 

 Høide af 4000 — 4200 Fod. llenimod 4000 Fod forsvinde eflerhaanden Kornmarkerne, 

 Fruglhaverne og Vinlerboligerue og ligeledes Løvtræerne. — Del oversle Skovbælle dannes 

 af Lærken, som i Nordtyrol gaaer til 4.i00 Fod, men i Sydtyrol til 5500 Fod, og af Rødgranen, 

 som i Nordtyrol stiger op til 5000 Fod eller noget høiere. Zirbel-Fyrren, udmærket ved sin 

 skjønne tætte Pyramideform, danner paa nogle Steder smaa Skove og stiger kun lidt høiere 

 op end Rødgranen. Taxcn og Sevenbommen forekomme sjeldnere. 1 delte fugtige og tem- 

 pererede Klima finde Mosserne deres rette IJjem. I Nærheden af Trægrændsen blive Gra- 

 nerne mindre, staa mere spredte og ere helt indhyllede i et Dække af Skæggelav; her be- 

 gynde Alperoserne at vise sig. De danne i Forbindelse med Bjergfyrren, El og Pile et 

 Bælte til 6000—6500 Fod. Herfra og til 8000 Fod udfolde Alpeplanlerne deres prægtigl- 

 farvede mest gule, men ogsaa blaa, hvide og røde Blomster. (Die Ursachen des Pflanzen- 

 reichlhums in Tirol, ein Vortrag von Ludwig Ritter von Heufler. Innsbruck 1842). 



I den centrale Del af de østerrigske Alper rykke Plantegrændserne paa Grund af 

 den større Massehævniog betydelig iveiret. Ved Vetzlhal ligger Dalbunden i en Udstrækning 

 af 30 D Mile 4000 Fod over Havet og paa nogle Steder GOOO Fod. Trægrændsen ligger 

 her i den centrale Del af Aipekjæden 4—500 Fod og Korngrændsen 12—1600 Fod høiere 

 end i de mod Nord og Syd begrændsende Kjæder. I Vetzlhal naaer Pinus Oembra til 

 6400 Fod og enkelte Træer endog til 6850 Fod, Birken forekommer paa 6300 Fod, Granen 

 paa 6850 Fod, Pinus montana og Jvniperus Sabina til 7200 Fod. (Simony: Fragmente 

 zur Pflanzengeographie des osterreichischen Alpengebiete i Verhandl. des zool.-botan. 

 Vereins in Wien, 3 Bd., 1853, p. 313). I Matschlhal i Vesttyrol ligger Korn- og Træ- 

 grændsen endnu lidt høiere. Pinus Gembra gaaer i enkelte Exemplarer til 7300 Fod (1. c. 

 Bd. 20, 1870, p. 399). 



Paa den Del af Alperne, som omgiver det allerede fra Romernes Tid ved sine 

 Bade berømte Wildbad-Gastein (c. 3000 Fod), dannes Skovene fornemmelig af Rødgran, 

 tildels af Ædelgran. Lærken er sjelden, og Bøgen mangler ganske. Sluttede, kun ved 

 smalle Engstrækninger afbrudte, Bevoxninger begynde paa 3500 Fod, og Skovgrændsen 

 ligger paa 5100 — 6200 Fod; derpaa følge enkeltstaaende halvvisne Lærketræer til 6400 Fod 

 og efter disse et smalt Bælte af Pinus montana, af hvilken enkelte Exemplarer naa til 6200 

 Fod. De sidste Repræsentanter for Trævæxlen ere Salix retieulata, retusa og Myrsinites, 

 som pletvis endnil bedække Jorden paa 7500 Fod. Underskoven dannes af Berberis ind- 

 går is, Sorbus Aria, Alnus viridis, Corylus, Juniperus, Eosa alpina og canina, Lonicera 

 coerulea. — Paa de til Gletscherne grændsende Dalparlier ligger Trægrændsen betydelig 

 lavere. Nogle Steder mangler Trævæxten endog i en lloide af 3500 — 4500 Fod. (Verhandl. 

 des zool. bol. Vereins in Wien, Bd. 6, 1856, p.3). 



