480 150 



lingelser for Kgens Udvikling, »her opnaaer denne Slægt sil Miiximiim I Mexico«. Koriiden 

 de fleste af de i den lavere Keglen forekommendo Kaearler fremlra-de her en Hel Arter, 

 udmærkede ved deres rruglers og Blades Storrelse (af Underslægten Macrobalanus) , som 

 Slorfrugt-Egen [Q. insigm's), hvis IJIade lif;ne Kastaniens, og hvis Skaal bliver 8 Tommer 

 i Omkreds og Nødden 2 Tommer i Tværmaal, Q. Galeottii og Q. strombocarpa, og desuden 

 deu laurbærbladede Eg {Q. neclandrcefoliaf, den helrandede Form af Glands-Egen 

 (Q. nitens v. ocotæf'olia) og Sartori us's Kg {Q. Snr/orh)*). — Ihvorvel Skoven i dette 

 Bælte hele Aaret væsentlig bevarer sammi! Karakter, er her dog en ganske kort Vinter- 

 og Foraarstid. Naar heftige Nordenvinde have blæst i December til Februar, staa Egene 

 en 14 Dages Tid saa godt som bladluse; dernæst følger Blomstringen, under hvilken Ege- 

 skoven antager et guldgult Skjær af utallige Rakler, og 8 Dage senere komme de nye Blade 

 frem. Mellem 6—7000 Fod begynde Egene at afloses af Naaletræerne; her voxer Q. Ian- 

 ceolata, flavida og 8erra, og endnu hfiiere (mellem 8 — 10,000 Fod) forekomme Q. sincala, 

 reticulata, chrysophylla, Jloccosa og Orizabæ. 



Af Egene, som voxe i det indre Iløiland, paa de Høislelterue adskdlende Bjerg- 

 kjædor, har Liebtuann givet os følgende Skildring (i. c. p. 230): »Egene ere her næsten 

 alle lave og forvoxede, ofte ikkun buskaglige. De danne ikke tætte Skove, men staa i 

 Grupper paa de sleile Bjergsider. Mange af Arterne have store læderagtige, ofte rynkede, 

 laadne Blade og smaa Frugter. De fremherske i Uøider fra 6000 til 8500 Fod. De gjøre 

 langtfra ikke del behagelige Indtryk, som den østlige Cordiileres Ege, thi deres svage kro- 

 gede Stammer, faa uregelmæssige udspærrede Grene, stive blygraa Blade give dem et sør- 

 geligt Udseende, hvilket endnu forhøies ved de Masser af 'den nedhængende askegraa 

 Tillandsia usneoides, der ofte næsten ganske indhylle Egene«. De fleste her forekommende 

 Arter høre til lo Afdelinger, den ene af Undcrslægten Leptdobalanus , nemlig Prtnus § 

 genuinæ, den anden af Underslægten Enjthrobalanus , nemlig Prinoides, som væsentlig 

 stemme overens i Bladene, der ere læderagtige, filtede, graalige og i Regelen brede, saa- 

 som Q.læla, tomentosa, Hartwegii, macroj)hylla, reticidata, spicata, glaucoides (7— 9000 Fod 

 paa Cerro S. Felipe), glabrescens, microphylla og ligeledes crassifolia, hvis Blade Indianerne 

 i de Egne, hvor Cochenilleavlen undtagelsesvis finder Sled i større Bjerghøider (8— 9000 Fod), 

 hæfte som beskyttende Tag over hver enkelt lille Coccheniliccoloni paa Opunliernes Grene; 

 desuden scytophylla, Castanea, lanigera (7 — 9000 Fod|. Af de mere glatbladed« Erythroba- 

 laner forekomme her: acuttfolia, lanceolata, lingræfolia og depressa. Flire af ilissc Arter 

 gaa paa de høie Bjergloppe (Sempoaltepec, Pelado, Cumbre de Ocote) op til 10—11,000 

 Fod, men her blive de kun lave forkrøblede Buske, saaledes især Q. depressa. — Den 



*) Opkaldt af Liebmaiin etlcr C. Sartorius, paa hvis i denne Rtgion beliggende Landejendom 

 Licbmann nifd meget Gjæsleveiiskab. Sartorius har 1S56 udgivet •Landschaflsbllder nnd 

 Skizzcn au8 dem Volksleben In Mexikc med prægtige SlaalsUk efter Tegninger af Rugendas. 



