492 162 



med de fleste Cyrtandraceer, Gesneraceernes Repræsentanter i den gamle Verden. — Ogsaa 

 med den californiske Flora har dette Gebet noyle Berøringspunkter. Slægten Ltbocedrus 

 har foruden de lo chileniske Arter 1 californisk [L. decurreus). Alle Kurvblomsternes 

 Slægter og Arter af Gruppen Madieæ have hjemme i Californien, men den monotype Slægt 

 Madia (M. saliva) tilhører Chili; desuden er der Slægterne Gqi/ophytum, Åmsinchia og 

 Oriliocarpus , som kun have Repræsentanter i disse to Floraer. Der synes overhovedet at 

 kunne paavises flere Tilknytningspunkter mellem de fleste i det store Sydhavsbækken om- 

 givende Lande, end man skulde vente, naar man seer hen til de umaadelige Afstande mellem 

 disse Lande. Dette overtydes man især om ved at see hen lil Naaletræernes Udbredning. 

 Den hele Gruppe af Åbietineæ cupressinæ'*) er indskrænket til Sydhavslandene, og det 

 samme gjælder ogsaa om Ilovedsummen af Livstrægruppen (Thuinæ). Da de fleste af disse 

 Naaletræslægter — ja endog nogle Arter — kunne fures tilbage til den tertiære Tid**), er 

 det antageligt, al de nu saa langt fra hinanden fjernede Kyster tidligere have staaet i 

 nærmere Forbindelse ved mellemliggende Lande, hvad der ogsaa i høi Grad er blevel 

 sandsynliggjort ved Darwins Undersøgelser. — En plantegeograQsk Forbindelse, mellem 

 Egne, som ligge endnu fjernere fra hinanden antoges at være godtgjort, da Hooker 

 i de Magalhaensstrædet omgivende Lande fandt 60 Blomsterplanter, som ogsaa voxe paa 

 de tilsvarende Bredegrader i den nordlige Halvkugle, eller man saa heri el Bevis paa, at 

 samme Art kan være opstaaet paa flere Steder, have flere Udbredningscentra; men Grise- 

 bach har vist, at omtrent Halvdelen af de der forekommende europæiske Arter rimeligvis 

 tilfældig ere indførte ved Menneskene, og at der af de øvrige ere nogle, der som Vand- og 

 Kystplanter ere udbredte over den største Del af Jorden, medens andre have visl sig at 

 være saa forskjellige fra de europæiske, hvorunder de vare henførte, al de med slørre Føie 

 opfattes som egne Arter***). 



*) I det Omfang, hvori jeg liar taget denne Gruppe i ■Frilandstrævæxten', p. 28. 

 **) Det samme gjælder efter Darwins Undcrsogelser ogsaa med Hensyn lil Nothofagus-Kxlevne 



(Hooker: AnlarcUc Flora, p. 212 i en .Note). 

 ***) Grisebach: Systematische IJemerkungen ijtjcr die Iteiden ersloii Pneinzcnsaninilungon Philippis 

 und Lechlers im siidUchcn Chile und an der Magellaii-Strasse. Af Grisobachs Værk >Dic 

 Vegetation des Krde«, som netop nu under Correcturlæsningen ved Forfatterens Velvillie er kommet 

 mig ihændc, og som jeg meget beklager ikke at have kunnet benyUet under Udarbeidclsen af denne 

 Afliandling, seer jeg, at der er en af do ovcnnævnlp 50 Arter, nemlig Oenliana proitrata, hvis store 

 Udbredning antages at være bevirket ved Albatrossens Ilja^lp, da denne Futil skal tiække fra Kamt- 

 schatka og Kurilerne til Cap Horn. 



