494 164 



Hodugene, udelukkende amerikansk*!, og heraf forekomme over 50 Arier alene i Mexico 

 og Centralamerika. Ilødegene ere saa skarpt adskille fra de andre Ege ved deres i Spidsen 

 liovedformede Grifler (S. 343 f. B), ved deres kugleformede ofle tykskallede og med rudi- 

 mentære Skillevægge forsynede Frugter (S. 34) f. G), ved de til den øverste Del af Froel 

 hæftede rudimentære Æg (S. 346 f. C) og ved deres altid braaddede Blade, at der vistnok 

 kunde være Spørgsmaal, om de ikke snarere burde henføres til en egen Slægt. Maaske 

 endnu mere karakteristisk for Mexico er L'nderslægten Macrobalanus med korte næsten i 

 hele deres Længde sammenvoxne Grifler (Tab. VI f. 16) og med skæve Kimblade (S. 346 f. E), 

 og ligeledes er den artrige Afdeling af Lepidobalaner med rundtakkede eller svagtlappede Blade 

 iPrinus, genuinæ et versif ormes, see S. 367) saa godt som udelukkende hjemme her. 



Den tredie Hovedgruppe af denne Familie, Bøgene, optræder med et saa overveiende 

 Anlal Arter i Chili, at vi maa betragte delte Land som deres egentlige Hjem; men Arterne 

 have dog en saa spredt Udbredning, at det efter den nærværende Fordehng af Hav og 

 Land er vanskeligt at fore dem alle tilbage til ét Udbredningscentrum. Denne Vanskelighed 

 er i mindre Grad tilstede med Hensyn til Slægten NoiJwfagus , da vi have seet at Chili 

 ifølge sine Naturforhold maa betragtes som en med Sydamerika landfast 0, og da der 

 synes at være Grund til al antage, at der tidligere har været en nærmere Forbindelse 

 mellem denne Del af Sydamerika, Ny Zeeland og Van Diemens Land. Men hvorledes skal 

 man føre /^a^««-Arterne, blandt hvilke den nærmeste, F. ferruginea , er 70 Bredegrader 

 fjernet fra Sydbøgenes Hjem tilbage til samme Udbredningscentrum? Dette kan man vist- 

 nok ikke, men jeg troer dog, at man er Istand til at forklare sig det Afvigende i Bøgenes 

 Udbredning, som dog endnu er tilstede, ihvorvel i mindre Grad, end da alle Arter hen- 

 førtes til én Slægt. Den nu manglende Forbindelse mellem Nord- og Sydbøgene har, hvor 

 paradox det end lyder, rimeligvis i tidligere Tid fundet Sled gjennnm Japan. Der er nemlig 

 ikke alene hvad Bøgene angaaer, men ogsaa i andre Henseender flere Tilknytningspunkter 

 mellem Japan og Sydbøgenes Hjem. i'a^us-Slæglen er fyldigere repræsenteret paa Japan 

 end noget andetsted i den nordlige Halvkugle (se foran S. 387), og Fagus Sieboldii danner 

 Overgang til Nofhqfagus, da den er den eneste af Nordbøgene, som stemmer overens med 

 flere af Sydbøgene {Nothof. Gunnn, antarctica) i Bladenes høist eiendommeligc Ribbeforde- 

 ling. Hertil koirinier, at Floraen baade paa Japan og paa Van Diemens Land, Ny Zeeland 

 og Chili har en fuldstændig miocen Karakter, saa at der maa tillægges den en større Ælde 

 end Planlevæxten paa de fleste andre Dele af Jorden**). Dette gjælder ogsaa særligt med 



') Der er vel eii japancsisk Art (Q. iacera), som sviics at Imre liprhon, men deii er ciiiliiu 



kjendl. 

 *) En udførligeic Udvikling og Begrundelse af den Betragtning, som lier ir gjort ^jældemlo 



gaaer ud paa, at den nu Jorden beklædende Plantevæxt Iwir en megel fdrskjcllii: Alder, 



meget snart at kunne forelægge Videnskabernes Selskab. 



