171 501 



jiipiinesiskc end med dem, som voxe i de esllige Stater. Iler er nemlig, som ovenfor 

 (S. 174) vist, kun én Art af den i Øststaterne herskende Afdeling' af Underslægten Erythro- 

 balanus, men derimod 'i Arter, som henhøre lil asiatiske Typer. Denne Overensstemmelse 

 mellem to fra hinanden ved et stort Hav fjernede Horaer — thi ogsaa med Hensyn lil 

 andre Familier gjor den sig i større eller mindre Grad gjældende — kan kun forklares ved 

 at se hen lil de mærkelige Udslag, hvortil Asa Gray's*), Dana's og Lesquereux'« 

 Undersøgelser have ført med Hensyn lil den nuværende nordamerikanske Floras Foriiold til 

 den pliocene og med Hensyn til de klimatiske Forandringer, som her have fundet Sled. 

 Ved disse Undersøgelser er det blevet godtgjort, at Planlevæxten her har en meget slørre 

 Ælde, end man tidligere har antaget, og at det ikke alene væsentlig var de samme Arier, 

 som dannede Skoven i den pliocene Tid, men nogle Arter kunne endog føres tilbage til 

 den miocene Tid***). Ua Klimaet under istiden gradvis blev meget koldere, maatle disse 

 Planler eflerhaanden trække sig længere mod Syd, og i deres Sted traadte arcliske Former. 

 Efter Istiden fulgte den anden posllerliære Periode, der af Uana kaldes den -fluviale", da 

 Landet dengang var lavere og Søerne meget større end nu. Af Dyrelevninger fra denne 

 Periode t) sees det, at der da herskede et varmt Klima lige op til de nordligste Dele af 

 Fastlandet. De under Istiden mod Syd trængte Planter kunde derfor vende tilbage og ind- 

 lage langt nordligere Bredejirader end de nu gjøre, medens de arcliske Planler Irak sig op 

 til Toppen af de høieste Bjerge, hvor de endnu danne det alpine Bælte. I den fluviale 

 Tid fandt der altsaa saadanne Forhold Sted i Klima og i Plantevæxtens Fordeling, at der 

 over de aleutiske og kuriliske Øer kunde finde en Vandring af Planterne Sted, hvorved del 

 forklares, at disse to saa langt fra hinanden fjernede Floraer kunne være saa nøle knyttede 

 til hinanden. Efter den fluviale Periode fulgte »Terrasse-Perioden«, som Dana kalder den, 

 i hvilken Landet gradvis hævede sig til sin nærværende Høide, og Temperaturen sank, 

 hvorved den arctiske Flora igjen kom lil at adskille den gamle og den nye Verdens tem- 

 pererede Floraer fra hinanden. 



Blandt de Cupuliferer, som have en saa afvigende Udbredning, al denne kun kan 

 forklares ved at se hen til den høie Ælde, som der ifølge de i pliocene Lag fundne Lev- 

 ninger maa tillægges dem, høre de to almindeligste Arter af Slægterne Castanea og Fagus. 

 Castanea vulgaris har sin største Udbredning 1 Europa, men den forekommer ogsaa i 

 Nordamerika, i Staterne Maine, Michigan og Kentucky, i en egen Varietet [var. Åmericana) 



*) Asa Gray: On tho Botany of Japan and its relations to that of North America. 

 **) Saadanne i pliocene Lag fundne Træer ere: Gledilschia triacanthos, Prunut Caroliniana, Carya olivæ- 

 /ormia, Caitanea pumila, Quercus virens, aquatica var. myrli/olia, Pertea Carolinenti». 

 ***) Saadanne ere: Taxodium dUtichum, Sequoia lempervireiu. 

 t) Megatherium, Mylodon, Megalonyx, Dicotylea. 



63» 



