Vi\re äiicJa lill dess siitit med liändreii i kors, väntande allt 

 af utländingen. Dock, för att tala nppriktigt, står fruktan 

 för en dylik intresselöshet i detta ögonblick vida längre än 

 någonsin förut aflägsnad från nnin tanke, enär ju redan för 

 några månader till baka*) en ung språklärd med understöd 

 af vårt universitet begifvit sig å stad att vid kilskriftforsk- 

 ningens förnämsta härdar, i Paris och London, fördjupa sig 

 i dess tålamod pröfvande, men framtidsfulla mysterier. 



Dubbelt glädjande, åtminstone för den som så ofta ma- 

 nat, och förtjent att antecknas blir sistsagda faktum, då ja»^ 

 varit i tillfälle att, först personligen vid ett besök i Paris 

 under sistförflutne februari månad (1875) och derefter skrift- 

 ligen inhemta de vackia förhoppningar den celebre Oppert 

 hyser om sin lärjunge. Helt visst skall jag icke anses träda 

 grannlagenheten för när genom att bringa till landsmäns kän- 

 nedom nedanstående meddelande af nämnde auktoritet. Han 

 skrifver: ^^J'ai rarement eu un auditeur, qui avec tant de dévoue- 

 ment et tant de zéle, s'est transformé en véritable éléve, comme 

 l'a fait mr E. Ses connaissances solides dans les langues 

 sémitiques, dont il a donné déjå des preuves serieuses, Pont 

 mies ä méme de suivre avec grand prodt mes lecons: j'ai pu 

 m'assurer de ses progrés étonnants dans ces reeherches ar- 

 dues et extrémement difficiles, par un travail qu"il m'a pré- 

 senté; ce travail témoigne å la fois d'uue notable persévé- 

 ranee et dune aptitude remarquable, lesquelles toutes les 

 deux réunies, sont plus rares qu'on ne pourrait le supposer. 

 Je m'associe donc, de tout coeur, au désir de mr E. de 

 pouvoir continuer ses études, et je serais heureux, si dans 

 une étude aussi peu représentée méme dans les pays les 

 plus peuplés, la Finlande pouvait montrer, comme un adept 

 digne de ses coUaborateurs, un de ses savants indigénes.'''' 

 Hvem bland oss skulle icke förena sig om dessa önskningar, 

 dessa förhoppningar, för vår unge landsman och hans sträf- 

 vanden ? 



Af förekommen anledning vill jag nu, liksom mången 



*J I december 1874. 



