gåug förut, erinra, att visserligen tid efter annan hvarje- 

 handa vidtutseende inkast förebragts såväl mot kilskrifts- 

 tolkningen i gemen, som särskildt mot dess tiiranska hypo- 

 tes, dock hittills med minsta tänkbara framgång. Till och 

 med sitt Runamo-spektakel (i omvänd ordning) har denna 

 så allvarliga forskning hunnit upplefva, då i dess barndoms- 

 dagar en kritikast trodde sig ha gjort den iakttagelsen, att 

 vissa klippmonuments kiltecken icke ens vore af mennisko- 

 hand, utan en lusus naturae, märken efter en förhistorisk 

 insekt, som tärt på stenen ! Derefter, nog fatalt, uppgräfdes 

 hela palats, bygda af soltorkade tegel med enahanda tec- 

 ken. Upphörde väl tvifvelsmålen? Hvad mer! De blott 

 ändrade form. Redan hade den märkvärdiga skriftens enk- 

 laste art, den arisk-persiska, blifvit säkert uttydd, då efter 

 Bottas och Layards storartade fynd i Eufrat och Tigris lan- 

 dets ruiner, uttolkarene lärde sig framläsa ett alldeles nytt 

 semitiskt tungomål, det assyriska. Men herrar Schoebel 

 och konsorter (ej utan sekundanter hos oss) pästodo hela 

 konsten endast vara en humbug. Dock, hvart äro nu skep- 

 tikerne gångne, sedan Oppert, Menant, Schrader, Sayce ut- 

 gifvit sina assyriska grammatikor och hela verlden helt 

 ogeneradt studerar dem och tror på dem, — detta sedan 

 1862. Jo, de ha kastat sig på annan bog; de styra 

 harmsne ut till fejd mot den ''Huranska hypotesen,'''' den 

 sista, som synes erbjuda några utspriugande angreppspunk- 

 ter. Gåuge deras galejor i qvaf! 



å.nfallsvapuen äro de gamla, redan hälft förrostade, och 

 derföre låter sig stridens utgång, åtminstone beträffande 

 principfrågan, temligen säkert förutse. Redan för trenne 

 decennier lärde Westergaard, att språket i den mellersta 

 kolumnen på de achemenidiska monumenten hvarken var 

 ariskt eller semitiskt, utan sannolikt turanskt. Tills vidare 

 vann hans åsigt bifall. Den utfördes vidare af Rawlinson 

 och i synnerhet af Norris, hvarpå De Saulcy t. o. m. trodde 

 eig kunna lemna ett litet utkast till grammatik och ordbok 

 för det nyfunna idiomet, det protomediska, hvilket han, 

 liksom senare äfven Mordtmann, förnämliaast förklarat ur 



