ska och etnologiska förhållanden, under hvilka de turanska 

 folken lefvat i äldre och nyare tider, göra det i högsta grad 

 osannolikt, att något eller någre af dem redan vid tiden för 

 kilskriftens uppfinning och begagnande varit i vestra eller 

 sjdvestra Asien." Ändå längre går en viss herr Halévy, 

 som i juni-häftet 1874 af Journal asiatique bestrider icke 

 mer och icke mindre än sjelfva tillvaron af akkadiska skrift- 

 stycken; hvad man löjligtvis liållit derför, skall vara intet 

 annat, än en ideografisk uppteckning eller afbildning (för 

 ögat, men ej för örat) af ett rent semitiskt tungomål, ty 

 Semiter, och endast Semiter, vore kilskriftens både uppfin- 

 nare och användare, en icke-semitisk beståndsdel i den 

 assyriska folk- och kulturverlden, en akkadisk nation, en 

 akkadisk skrift, ett akkadiskt språk, o. s. v. — en tom fik- 

 tion ! I sanning, vore kilskriftsforskningen icke af gammalt 

 van vid lika djerfva förnekelser och egde hon icke sina väl- 

 rustade stridsmän, kunde situationen verkligen kallas spän- 

 nande. Såsom det nu är, skall läsarn säkert icke behöfva 

 vänta länge*), innan de sista anloppen, liksom alla tidigare, 

 blifva tillbakaslagna. 



Medan sålunda den akkadiska språkfrågan för en stund 

 synes sväfva i ovisso, vändom oss till ett lugnare och mer 



*) Detta påstående är här vordet en prophetia "post eventum." 

 Derigenom att tryckningen af närvarande anmälan händelsevis blif- 

 vit fördröjd, är näml. ref. i tillfälle att upplysa, det hr Halévy redan 

 fått sin dom. Han medfares jämmerligen af Schrader i dennes af- 

 handling "Ist das Akkadische der Keilinschriften eine Sprache öder 

 eine Schrife?'' (i Zeitschr. d. D. Morgeni. Gesellsch. 1875, häftet 1). I 

 Litt. Centi-albl. 1875, N:o 33 skonas han ännu mindre af signaturen 

 d (Delitzsch?), som bl. a. förebrår honom "jenen leichtfertig dreisten 

 Angriff, welchen er trotzt seiner von ihm selbst zugestandenen 

 Stellung ausserhalb fachmännischer Sachkenntniss gegen die gesicher- 

 ten Errungensliaften der assyrisch-akkadischeii Denkmalforschung zu 

 richten sich gemiissigt gefunden." Redan innan den sistnämnda kri- 

 tiken hade Lenormant sjelf i sitt jemväl 1875 iitgifna omfattande ar- 

 bete "La Langue primitive de la Chaldée et les idiomes Touraniens" 

 med öf''erallt framträdande öfverlägsenhet bemött Halévys påstå- 

 enden. 



