11 



ofta förekommande uttryck!) den bevågne demon komma 

 jemte jordens ande. En besvärjelse af G-ud mägtig, mägtig, 

 mägtig. Amen.'"' 



Följande kapitel är egnadt en "'''jemförelse mellan Egyp- 

 ternes och Kaldeernes magi."''' Ty må vara, att all magi 

 ytterst h vilar pä ett system af religiösa föreställningar, på 

 någon viss uppfattning af den öfvernaturliga verld, hvaraf 

 menniskan eger en medfödd känsla, och i hvars hemligheter 

 hon söker intränga, så möta oss likväl på detta fält de 

 grundväsendtligaste olikheter. Fetischismen skådar ännu i 

 hvarje naturfenomen, i hvarje väsende i skapelsen, såsom 

 sådant, ett föremål för dyrkan; det vidare beror på troll- 

 karlen, hvilken efter godtycke använder samma ting. samma 

 medel, till god t och oudt, allt efter som någon ådragit sig 

 hans gunst eller ogunst. Det första steget mot ett mer 

 ordnadt socialt tillstånd, mot moraliska idéer, men ett omät- 

 ligt, ligger deri, att den primitiva dualismen delar sig i 

 tvenne skilda och motsatta verldar, ej af föremål, men af 

 andar, de ena gode de andra onde. Presten, den vise, fort- 

 far att vara magiker, men hans magt yttrar sig städse som 

 välgörande, i förbund med de gode, medan blott trollkarlen 

 eger gemenskap med de onde andarne. Denna ande-dua- 

 lism, det mest utmärkande i Kaldeernes lära, må ofta fram- 

 träda mer skenbart än reelt, men är icke desto mindre 

 principiel och genomgående. 



Helt annorlunda Egypternes magi. Den utgör ett the- 

 urgiskt system, en slags vidskeplig religions-filosofi, i hvars 

 emanationslära det oklara och sväfvande begreppet af en 

 ende, oändlig Grud upplöst sig i en hel hierarki af öfvernatur- 

 liga magter, de der gradvis taga del såväl i gudomens full- 

 komlighet, som i de menskliga svagheterna. Här kan, genom 

 visdomens kraft, menniskan till oändlighet lyftas upp emot 

 gudomen, ja, assimileras dermed ända till förmåga att be- 

 herska de lägre emanationerna. Ännu bortom lifvets gräns 

 sträckte sig denna närmelse och sökte egentligen der sitt 

 slutmål. Egypternes magiska spekulation binder sig således 

 direkte vid deras eschatologiska läror, d. ä. allra egentligast 



