19 



Ändå (lerfaldigaie visa sig beröringspunkterna i de 

 båda folkens mytologiska och religionssy^teu), om blicken 

 frän deias upprättning af de högste gudarne, der desse icke 

 blott äio heroer (ty såsom sådane stå de närmare de lägre 

 väsendena), vänder sig mot deras så rikt utbildade demono- 

 logiska föreställningar, magins egentliga område. Man ser 

 sig då på alla sidor omgifven af andeväsen blott. Samma 

 dualism mellan tvenne principielt åtskilda andeverldar, den 

 ena god, den andra ond, bos Finnarne som hos Akkaderne, 

 med den ringa olikhet, att de förre förflytta båda till jor- 

 den, medan de senare låta det ondas representanter dväljas 

 och stämpla sina planer i underjordens afgrund. På jorden 

 är för öfrigt, enligt Finnarne, Lapplands isiga snöfält det- 

 samma som för Akkaderne öknens brännande sand, eller en 

 omtyckt vistelseort såväl för trollkarlarne, som för onde 

 andar, hvilka der ställa sina forsat för menniskorua. 



Det är visst sant, medger hr Lenormant, att hos Fin- 

 narne förekomma en mängd alldeles säregna andeväsenden, 

 i det ej blott hvarje ort har sin haltla^ hvarje hus sin 

 tonttu. men hvarje företeelse i natur-, mennisko-, djur- och 

 plantverlden sin skyddsgenius. Häri aflägsnar sig den tin- 

 ska myten fullkomligt från den akkadiska och antar en 

 fysionomi, helt och hållet bunden af de jordens och klima- 

 tets betingelser, hvarunder den utvecklats. '''Under den heta 

 solen på Tigris och Eufrats stränder samt bland Finlands 

 dystra skogar och frusna kärr måste nödvändigt samma 

 princip af fenomenens, föremålens och den besjälade verl- 

 dens personifikation frambringa gudomligheter af helt annan 

 anblick, Tvenne träd af samma slag, planterade på olika 

 mark och under skilda luftstreck, utveckla icke sin vegeta- 

 tion på samma sätt, men botanisten igenkänner icke desto 

 mindre deras specifika identitet och deras gemensamma upp- 

 hof." Bland hithörande exempel är hr Lenormant böjd att 

 anse den mångtydda myten om Hiisi. Ilande på sin häst 

 öfver fälten, medan dess fogel svingar förut i luften, synes 

 denna förfärliga demon honom vara en personifikation af 

 den isande och dödande nord vinden, på samma sätt som 



