25 



fann han det a priori alldeles oantagligt, att en mennisko- 

 ras (Turanerne,) "qui n'a couru le nionde (jue pour détruire,*''' 

 skulle i ett attägset fordom gått i si)etsen för kulturen. 

 Som en försigtig kryssare har han dock sedermera refvat 

 seglen. 



Hörom hans senare, väsendlligt ändrade mening. "Att 

 det funnits i Ha!>yIonien, före Serniternes och Ariernes an- 

 komst, en fortskriden hyfsning; att denna hyfsning begag- 

 nat och mycket sannolikt sjelf uppfunnit den s. k. kilskrif- 

 ten, härpå tvillar i våra dagar ingen .... Men tager 

 man uttrycket turansk i inskränktare betydelse och binder 

 man detta substrat af en gammal babylonisk civilisation vid 

 de turkiska, linska, ungerska folkraserna, raser, hvilka. med 

 ett ord, aldrig förstått annat än att förstöra och hvilka 

 aldrig skapat någon egen kultur, så medger jag, att detta 

 förundrar mig." Således oaktadt all föi-sigtighet i manöv- 

 rerne, likväl denna samma älsklingsmellansats "(|ui n'ont 

 guére su que détruire''''! 



Den som tecknar detta, har redan i sin ofvanför åbe- 

 ropade afhandling af 1861 skärskådat och tillbakavisat hr 

 Renans alldeles godtyckliga utslag, att ej säga utfall. Han 

 kan icke undgå att erinra derom, då nu ändtligen tiden 

 tyckes kommen, att äfven den utländska kritiken i denna 

 punkt känner sig utmanad. Man läse de varma och väl- 

 taliga ord, hvarmed hr Lenormant protesterar mot sin lands- 

 mans omotiverade domslut öfver hela den turanska rasens 

 begåfning, ett domslut hvilket icke ens i allo öfverens- 

 stämmer med de 5 kännetecken denne sjelf, på annat ställe, 

 statuerat såsom afgörande huruvida ett folk lemnat blif- 

 vande bidrag till den menskliga odlingen, nämligen ett eget 

 språk, en egendomlig litteratur, en religion, en historie, en 

 lagstiftning. Må vara att välviljan i ett och annat talar 

 högre än insigten, så besannas dock äfven deraf hvad an- 

 mälarn redan för halftannat decennium till baka, och med 

 särskildt afweende fästadt på Renans ensidighet, yttrade 

 i dessa ord: "'Bedraga mig icke alla tecken, skall en om- 

 svängning i kritikens lynne snart med samma ifver, som 



