27 



Akkadiskaii (Siiiiieriskan) och de Allaiska språken. 



Af o. Do n 11 c v. 



Genom föregående meddelanden af annan hand har 

 societeten varit i tillfälle att tid efter annan göra bekant- 

 skap med de arbeten, genom hvilka kilskriftforskningen 

 alltmera utvecklats. Må det tillåtas mig att här redogöra 

 för den senaste undersökningen på detta område af den för- 

 vånansvärdt ])roduktive Franeois Lenormant: La lafigiie 

 primitive de la Chaldée et les idiomes Touraniens, ett 

 arbete som innevarande år utkommit i Paris, i stor oktav 

 omfattande 455 sidor. Jag begagnar dervid tillfället att 

 närmare granska de skäl, på hvilka man sökt grunda på- 

 ståendet om en förvandtskap mellan vissa kilskriftidiom 

 och de altaiska språken. 



Som bekant offentliggjorde Joseph Halévy i juni-häftet 

 af ^''Journal Asiatique''"' för 1874 en uppsats: Observations 

 critiques sur les prétendus Touraniens de la Babylouie, i 

 hvilken han framstälde det djärfva påståendet, att den s. k. 

 Akkadiskan icke vore något s])råk alls, utan blott en i bild 

 Lijord transkri|)tion af den assyriska texten, och att detta 

 språk ännu mindre kunde vara beslägtadt med de turaniska 

 eller ural-altaiska Hans bevisning hvad den andra punkten 

 beträffar stödde sig på så lösa grunder, att de ur allmänt 

 språkvetensjiaplig synpunkt ej kunde tillerkännas någon stor 

 betydelse. Hvad hufvudtVågan angår, uttalade sig alla 

 kompetenta forskare emot Halévy, betecknande hans anlall 

 såsom lättsinnigt och vittnande om den största okunnighet 

 i ämnet. Skarpast franiliölls detta af den kände semitisten 

 l)rof. Schrader. som i Zeitschrift der Deutschen Morg. Gesell- 

 schaft B. XXIX upptog Halévy 's påstående till utförlig veder- 

 läggning. Hans uttalande är af så mycket större betydelse, 

 som han lör uägra år sedan af nämde sällska]) emottog 



