38 



talbegreppeo i en språkfamilj åtminstone enstaka förekom- 

 ma inom en annan och sålunda indirekte bevisa dessas sam- 

 band med hvarandra; så det ung. van^ vän 10 (hatvan 60, 

 ötven 50) = tschuv. vonna^ obd. ostj. än == turk. cw, ww, 

 än (seksen 80; toksan 90); syrj. vnis 10 (kökjamis 8) = 

 turk. mis (alt-mis 60), m. fl. Mest afvikande bland alla 

 äro de samojediska räkneorden, och dock finner Castrén äf- 

 ven bland dem likheter med de finska, såsom ok = lap. 

 okf.f side = mator. samoj. kidde = ostjak /cä^, fet = ostj. 

 neda^ fin. neljä. — Ordinalia bildas i akkadiskan genom 

 suffixen kam^ kan, som Lenormant jämför med tscherem. 

 ordet kana^ kanak gång. 



Pronomina personalia i akkadiskan äro: mu (medi- 

 skan mi)^ i kasus obliqui mina jag; zu, zae du; a«, na han, 

 och deras former såsom verbal och possessiv suffixer mu, 

 zu el. iz^ an^ un^ in el. »a, ne, ni. I utförliga tabeller 

 jämför L. dessa med prunominalformerna hos de altaiska 

 språken, deribland tredje persons jjronomen med fin. hän, 

 ung. ön, turk. ol för 07i (gen. on-tm), burjät. ene^ mandschu 

 i. för in. Men akkadiskan har äfven en annan serie af iso- 

 lerade pronomina: dab jag, nma el. men du. abba el. bab 

 han, hvilket sistnämda såsom sufifix eller demonstrativ pro- 

 nomen heter bi. För de två sistnämda jämföres ostj. nen 

 du, samt jakut. och turk. demonstrativet bn = jenis. samoj. 

 suffixen för 3 person ba, hvilken han anser återfinnas äfven 

 i den finska affixen pi, vi för 3 pers. prsesens. Ännu äger 

 akkad. för samma verbalperson en suffix sa, hvilken identi- 

 fieras med fin. se. Nu är visserligen fallet, att äfven de 

 indogermaniska språkens personalpronomina måste hänföras 

 till de tre urformerna ma, ta, sa, hvilka sålunda samman- 

 falla med de altaiska, och man kan ytterligare påpeka äf- 

 ven interrogativets urform ka såsom identiskt inom hvarde- 

 ra området. Och likväl äger äfven här större öfverensstäm- 

 melse rum mellan de akkadiska och altaiska pronomina, i 

 det att också nominativformerna trognare bevarat den ur- 

 sprungliga karakteren. Första persons pronomen har till- 

 ochmed att uppvisa det för de finska språken så egendom- 



