39 



liga nasaltillägget na, och pluralen bildas såsom i alla al- 

 laiska s()råk förinedelst vokallorilndriiig: sing. mu, plur. me. 

 Slutligen bör anföi-as, alt akkadiskan såsom de nyss näm- 

 da språken begagnar särskilda relativ pronomina för att an- 

 gifva person och sak: niuln man och yar sak; mediskan 

 har ordet akka, som i liknande former förekommer hos öf- 

 riga här upptagna språk. 



Utom den formella likheten i verbalbildningen visar 

 sig vid konjugationen i vissa fall äfven en ganska anmärk- 

 ningsvärd materiel öfverensstämmelse. Det gifves nämligen 

 två olika negativa partiklar mc och me, hvilka sättas fram- 

 för det med verbstammen förenade personalpronomen, som 

 förlorar sin vokal, om det börjar med en sådan. L. sam- 

 manställer det förra med ung. negativpartikeln neni (denna 

 har äfven formen ne), samt då mediskan har till negativ- 

 partikel ani, inne^ med ett sjrjänskt en^ det ostj. dock sä- 

 lan brukade ent och tscherem. it\ syrjänskan har dock för 

 de tre personerna följande olika former: og, un, oz, der n 

 synbarligen utmärker 2 person, såsom äfven imperativen ut- 

 visar. Formen me åter sammanfaller fuUsändigt med de 

 turk. tatariska språkens förnekningsord. Utom dessa begag- 

 nas såsom isoleradt förnekningsord nam ''^aldrig"''' på samma 

 sätt som det ung. nem. — Kausativerna bildas i akkadiskan 

 genom en med verbstammen förenad stafvelse ta, da, som 

 i vissa fall uppträder såsom tan, dan, och af L. identifieras 

 med kausativkarakteren hos de finsk-ugriska språken ta 

 (han uppger denna för finskan oriktigt till ta}i), i turk. tata- 

 riska tar, dar. Då denna blifvit sammanstäld med verbal- 

 roten ''■'göra'''' = f. tek, mord. tij, ung. tev (L. har af miss- 

 förstånd uppfattat den samma blott såsom té), turk. et, an- 

 för han med skäl att samma rot förekommer i akkadiskan 

 under formen te. 



Att här anförda öfverensstämmelser i de grammatiska 

 formerna äro af stor betydelse, kan ej nekas; sammanlagda 

 göra de det i hög grad sannolikt att akkadiskan hör till 

 samma gi"upp som de öfriga altaiska språken. På forsknin- 

 gens närvarande ståndpunkt kunna i sjelfva verket inga me- 



