40 



ra bindande bevis anskaffas, ty det bör i håg kommas, att 

 öfverhufvud sambandet wiellan de s. k. altaiska språken 

 själfva ännu icke genom en vetenskaplig bevisning i strän- 

 gare form än den här använda blifvit ådagalagd. De anför- 

 da egendomligheterna äro likväl så många och betjdelse- 

 fulla, att man allmänt trott sig redan före den utförliga be- 

 visningen böra hänföra de nordasiatiska och finska språken 

 under en gemensam grupp. 



Men om akkadiskan nu är beslägtad med de finska 

 språken, så bör detta äfven visa sig i ordförrådet, ja den 

 lexikaliska öfverensstämmelsen bör visa sig såsom en be- 

 kräftelse på riktigheten af den formela samstämmigheten. 

 Lenormant anför äfven en mängd akkadiska ord, hvilka gan- 

 ska mycket närma sig dylika inom de tinsk-ugriska språ- 

 ken. Då det likväl visat sig, att det lexikaliska området 

 inom akkadiskan är det hittills ännu minst utredda och, så- 

 som han sjelf säger, betydande modifikationer allt fortfaran- 

 de måste göras i afseende å en del ords ljudvärde, torde 

 det vara rådligasl att ännu ej inlåta sig på jämförelser här- 

 utinnan^ det är tillräckligt att konstatera tillvaron af ordlik- 

 heter bland de begrepp, som man med säkerhet trott sig 

 kunna bestämma, så t. ex. akk. adda fader = ostj. ato, ung. 

 atja:, ak. si, silim = f. silmä^ ostj. slem-, akk. uru man 

 = ung. ér herre m. H. Under sådana förhållanden och då 

 ett jämförelsevis litet antal akkadiska texler ännu torde va- 

 ra tolkade, synes försiktigheten bjuda att icke med ett otill- 

 räckligt material konstruera rötter, som måhända snart både 

 till ljudform och betydelse genom bekantskapen med nya 

 ordformer komma att modifieras. Äfven inom den finska 

 språkforskningen är bestämmandet af rötter en så helt och 

 hållet ny sak, att möjligen å andra sidan de tio rotformer, 

 som ur undertecknads jämförande lexikon upptagas till jäm- 

 förelse med akkadiska rötter (s. 307), i ett och annat afse- 

 ende måste ändras. Större vigt synes då böra tilldelas de 

 ömsesidiga lagar för ljud förändringen i akkadiska ord, som 

 hafva sin motsvarighet i finsk-ugriska, emedan en sådan 

 ljudrepresentation måste antagas hvila på ett ursprungligen 



