48 



des mavques de votre ancienne bonté pour un vieillard vSourd, 

 goutteux, reeonnaissant et reveiiu de toute ambition, nnais 

 non des sentiments paternels.''*' (Bref af 31 oktober 1714.) 



Mad. Maintenons svar återfinnes icke. Det är icke an- 

 ledning att förmoda, att hon fästat större afseende vid denna 

 begäran än vid de tidigare, ty Lamoignon de Båville lem- 

 nade sitt embete först 1717, två år efter Ludvig XIV:s från- 

 fälle och Mad, Maintenons afgång från makten. Han var då 

 blefven alltmera döf, giktbruten, impotent, en bräcklig ruin 

 af den fordne jernmanneu. 



Hvilka slutsatser kunna dragas af denna senare säll 

 samma korrespondens? Låg såsom grund för det otacksamma 

 affärdandet af den nitiske tjenaren förändrad uppfattning hos 

 Mad. Maintenon af de tjensters halt han bevisat, eller livilket 

 var motivet? 



Det första är oantagligt hos den bigotta damen. Hon 

 förklarar dessutom, ehuruväl hennes ord icke visat sig alltför 

 tillförlitliga, att hennes tänkesätt rörande honom voro oförän- 

 drade. Den naturligaste förklaringen är, att den åldrige sup- 

 plikanten, efter successionskrigets slut och i den mon farorna 

 för större konflikter försvunnit, var umbärlig och att Mad. 

 Maintenon, med klok beräkning af egen fördel, ej ville förspilla 

 någon del af sitt inflytande på en man, hvilken icke enligt 

 all sannolikhet vidare kunde vara nyttig samt hvilken dess- 

 utom, såsom gammal protegé af Louvois, otvifvelaktigt räk- 

 nade fiender vid hofvet. Mad. Maintenon måste vara betänkt 

 på sin egen ställnings betryggande, då konungens timglas 

 höll på att rinna ut. 



Taget i stort föreligger i korrespondensen mellan Bå- 

 ville och Mad. Maitenon sålunda ett nytt fall af den gamla 

 historien om gränslöst, mensklighet och menniskovärde för- 

 nekande nit hos elt ärelystet, underordnadt redskap i mak- 

 tens tjenst å ena sidan, samt å den andra af kall otäck emot 

 det förbrukade och gagnlöst vordna verktyget. Häfderna i 

 allmänhet äro icke fattiga på sådana fall, men få äro de, 

 hvarest nämnda företeelser visa sig i större proportioner. 



