53 



slocknade, äfvensom det afstånd, i hvilUct Ijusgliintarne all- 

 deles upphörde och löret vid närmandet åter började Ijsa. 

 Vid de förberedande tVirscikeu syntes genast att det alstånd, i 

 hvilket ljuset lorst slocknade och åter började lysa vid ned- 

 släppandet, då allt det öfriga var lika, bibehöllo sig mest 

 konstanta, hvarför de företrädesvis undersöktes. De fiiriln- 

 dringar, som ljuset vid olika pressioner undergick till färgen, 

 voro ej synnerligen stora och kunna sammanfattas uti att 

 ljuset vid tilltagande pression antog en alltmera röd färgton. 

 Vid högre tryck (omkr. 40""") började ljuset alltmera an- 

 taga form af gnista med afbrott. i stället för kontinuerlig 

 ström. 



§ 4. Emedan ljusfenomenet uti röret härleder sig af 

 det glödar)de tillstånd, i hvilket gaspartiklarne försättas, och 

 detta åter beror af den värmeqvaniitet, som den genom rö- 

 ret gående elektriska strömmen utvecklar, så följer deraf att 

 ljusfenomenet står uti intimt beroende af strömstyrkan och 

 ledningsmotståndet. Den lag, som angifver detta samband, 

 beror af strömmens i röret beskaffenhet. Äi- denna ström 

 kontinuerlig, så kan man använda Joules bekanta lag; be- 

 står den deremot at en serie på hvarandra följande urladd- 

 ningar, så är ej denna lag mera tillämplig; man måste då 

 söka sin tillflykt till den af Riess uppställda formel för den 

 vid elektriska urladdningar utvecklade värmeqvantitet. Det 

 förefinnes skäl, som tala för bägge dessa alternativer, hvar- 

 för afgörandet emellan dem måsle ske genom direkta expe- 

 rimenter. Emellertid är det tydligt att värmemängden, i det 

 ögonblick ljuset upphör, måste hafva nått en viss bestämd 

 storlek för en och samma pression i röret. Om pressionen 

 hålles konstant, så beror klarligen det afstånd (X) ifrån 

 kulan B (se fig. 1), i hvilket röret slocknar eller börjar lysa, 

 af samma kulas elektriska potential-nivådifferens på rörets 

 nedre och öfre ända, ty deraf bestämmes den qvantitet E 

 (= elektricitet), som pä tidsenheten genomgår enheten af rö- 

 rets eller rättare platinatrådens genomskärningsarea, då mot- 

 ståndet förblifver oförändiadt. Emedan nämnde difierens är 

 beroende af potential-funktionen på de omtalade punkterna, så 



