62 



ledande förbindelse med jorden. Så snart^maskinen sattes i 

 s^ång, började röret gh i midten, som vanligt, klart lysa; 

 då det höjdes uppåt och närmade sig samma afstånd, i hvil- 

 ket de bägge andra rören befunno sig, visade sig i dem först 

 svaga ljusglimtar, hvilka blefvo förvandlade till kontinuerliga 

 ljusstrimmor så snart alla tre rören befunno sig på samma 

 afstånd. Sänktes röret yA, slocknade de bägge andra, men 

 fortforo att lysa då gh höjdes. Röret gh bibehöll sitt ljus 

 till den vanliga höjden omkr. 21 decimeter. Grenom försök 

 utröntes vidare, att ljusintensiteten var starkast, då rörets axel 

 var normal mot kulan C, samt att densamma aftog, då axel- 

 riktningen föländrades, och då axelriktningen var vinkelrät 

 mot normalen till kulan C, upphörde ljuset alldeles. 



Att de uti de geislerska rören insmälta platinatrådarne 

 äro nödvändiga för att en kontinuerlig ljusström under anförda 

 omständigheter skall frambringas, är tydligt, emedan elektri- 

 citeten ej eljes skulle intränga i röret. Genom försök med 

 ett rör, som endast var tillsmält i bägge ändar utan insmälta 

 trådar, och i hvilket luften hade ett tryck af 2"»™, utröntes 

 att ljusfenomen af kort varaktighet kunde uppstå, så snart 

 röret på ett eller annat sätt ändrades till sitt läge, i närhe- 

 ten af den elektricerade kroppen, här kulan B. 



Af den ofvan framstälda undersökningen framgår såsom 

 de vigtigaste följande resultat: 



l:o. Om en i luft af vanlig pression belägen, för öf- 

 rigt isolerad kropp, eleklriceras så starkt, att luftens motstånd 

 öfvervinnes och elektriciteten således från kroppen utström- 

 mar, så framkallas derigenom uti närbelägne. med jorden 

 eller någon annan reservoir för elektricitet förbundne, ledare 

 en elektrisk ström, som fortfar med konstant styrka, så länge 

 den elektricitetsmängd, som finnes på kroppen, ej förminskas, 

 d. v. s, om den utströmmande elektriciteten ersattes från en 

 elektvicitetskälla. 



2:o. Utaf flere på olika afstånd belägna ledare, ge- 

 nomströmmas först den närmast belägna af hela den elek- 

 triska (]vantiteten, men när denna aflägsnas till samma af- 

 stånd med de öfrige, uppkommer ström uti alla. Härvid 



