78 



traktade såsom ledande ytor och uti denna omständighet bör, 

 enligt vår uppfattning, hufvudsakliga orsaken sökas till den 

 större elektricitetsmängd, som der förefinnes, äfvensom till 

 de elektriska fenomen, som der försiggå och framträda uti 

 de jemförelsevis långsamma urladdningar, hvilka alstra po- 

 larljuset. 



Vid bedömandet af ofvan anförda resultat böra följande 

 omständigheter ihågkommas: De formler, som hafva blifvit 

 tillämpade, förutsätta att de bägge konduktörernas ytor äro 

 såväl jemna, som ock fullkomliga ledare. Ingendera vilkoret 

 är fullständigt uppfyldt i förevarande fall; tj om ock jorden 

 kan betraktas såsom en fullkomlig ledare, så är dess yta inga- 

 lunda jemn. Ehuru upphöjningarna äro obetydliga, så torde 

 de dock ej alldeles sakna inflytande, isynnerhet der de antaga 

 form af spetsar, i anseende till elektricitetens kända egen- 

 skap att ifrån dylika med lätthet utströmma. Den öfre kon- 

 duktorn är visserligen i jemförelse med luft af vanligt tryck 

 en god ledare, men måste betraktas såsom dålig i jemförelse 

 med metaller; på samma gång är ej heller dess yta jemn, 

 till följd deraf att dess form i hög grad är beroende af tem- 

 peraturvexlingarne på jordytan eller rättare i de nedre luft- 

 lagren. Vid en närmare granskning af barometerformeln fin- 



T-\- t' 

 na vi lätt, att faktorn 1 -|- 0,004 - — ■ — ;, som bestämmer det 



inflytande, hvilket temperaturen och fuktigheten utöfva på 

 den beräknade höjden, har den största betydelse ibland alla, 

 och att således temperaturen och fuktighetsgraden bestämma 

 nästan uteslutande luftkonduktorns form och läge i förhål- 

 lande till jorden. Om temperaturen på en ort faller och detta 

 inträffar uti ett luftlager af betydligare höjd, så sänker sig 

 ock det luftförtunnade rummet betydligt. Insätta vi uti ba- 

 rometerformeln t. ex. T = — 36°, hvilken temperatur i nord- 

 liga trakter ingalunda är ovanlig på vissa orter om vintern, 

 så finna vi luftkonduktorns höjd, då allt det öfriga i formeln 

 bibehålles oförändradt såsom förut, endast 32,33 kilometer, 

 hvilket värde gifver den elektriska ytlätheten vid polen 16 % 

 större än vid eqvatorn och den kraft, hvarmed de bägge 



