90 



utredandet af menniskorasernas utmärkande kännetecken in- 

 bördes, deras frändskap och deras härstamning, deras likhe- 

 ter och olikheter samt deras förhållande till de menniskan 

 närmast stående djuren. De olika hufvudskålsfurmerna äro 

 ännu på långt när ej kända, ja man vet ännu t. o. m. ej, 

 hvad man bör anse såsom en särskild ras.''' 



Detta låter temligen modstulet, isynnerhet såsom jttradt 

 af en sä ifrig kraniolog som hr Retzius, och är värdt att 

 taga vara på, helst det är uttaladt af en så kompetent och 

 sakkunnig man som han. 



Frågorna om folkstammarnes och folkens härstamning och 

 frändskap, hvilka ju kraniologiii företagit och trott sig kunna 

 besvara uch ordna, kunna således knappast ens utredas på 

 denna väg. Hvarför? Emedan hufvudskålsbildningen icke 

 lemnar några konstanta 'Hitmärkande kännetecken''^ Det är 

 numera temligen allmänt kändt och erkändt och det framgår 

 äfven ur hr Retzii uppsats, att hufvudskålen kan vara lika 

 hos folkstammar, som icke hafva någon den ringaste frändskap 

 med hvarandra och mellan hvilka aldrig någon beröring egt 

 rum, medan den åter kan vara olika bildad hos olika grenar 

 af samma folk. Med denna omständighet står i nära sam- 

 manhang en annan, hvilken, enligt hvad det t^^ckes, kranio- 

 logerna icke beaktat tillräckligt, neml. den att hufvudskålen 

 eller åtminstone dess habitus, på hvilken desse ju eljest och 

 med rätta hafva mycket afseende, är föränderlig. Obestrid- 

 ligen äro t. ex. Ostjakerna i språklig frändskap, och den icke 

 så alldeles aflägsen, med våra Karelare. Men jemförer man 

 det mest välbildade ostjakiska hufvud med det sämst bildade 

 karelska, skall intrycket deraf blifva det, att de stammar, 

 som dessa hufvuden representera, höra till alldeles olika raser. 

 Detsamma blir förhållandet vid en jemförelse af Magyarer 

 och Ostjaker, hvilka folk dock i språkligt afseende äro nära 

 fränder. De osmaniska Turkarne tala ett språk, som nästan 

 fullkomligt förstås af Kirgiserna. Och dock hvilken skilnad 

 i hufvudskåls- och ansigtsbildningen ! Det sistnämnda folkets 

 språk kan nästan alls icke skiljas från de kasanska Tatarer- 

 nas tungomål. Och dock framte desse en gestalt och ett 



