108 



ofta. Hos de europeiska folkslagen synes detsamma vara 

 mycket sällsynt. Man har visserligen uppkastat den tanken 

 att en våldsam missgestaltning af hufvudet, såsom den före- 

 kommer hos en del folk, kunde vara orsaken till uppkomsten 

 af tvärsömmen eller att den med andra ord vore en konst- 

 gjord sutur (G oss ej. Denna åsigt måste likväl anses vara 

 fullkomligt ohållbar. Tvärsömmen är begränsningslinien emel- 

 lan de ursprungliga benkärnorna och liksom pannsömmen 

 någongång kan fortfara, så är det äfven stundom förhållandet 

 med tvärsömmen. Vid förhandenvaron af os epactale uppstår 

 en åt sidan framskjutande förstoring af nackbenets fjälldel och 

 särskildt dess öfra del på bekostnad af hjessbenen. Lambda- 

 sömmen antager tillika en mera böjd riktning och får en 

 stor mängd något förgrenade taggar, hvarjemte dess vinkel 

 blir trubbigare. Men icke blott den öfra delen, utan ännu 

 mer den undra delen af nackbenet, växer till. Då denna för- 

 storing likväl icke kommer lilla hjernan till godo, ledes man 

 till den tanken att fortfarandet af tvärsömmen betingar en 

 större utveckling af stora hjernans bakre delar, på samma 

 sätt som utbildningen af hjernans främre del gynnas vid fort- 

 varon af pannsömmen. Anmärkningsvärdt är, att denna söm 

 i vida vägnar öfvervägande fall förekommer hos de europei- 

 ska folkslagen. 



Man har i den starka utvecklingen af öfra delen af 

 nackbenet och isynnerhet i förhållandet af lambdasömmens 

 vinkel sökt ett afgörande kännetecken emellan menniskan 

 och a])an. Os epactale är likväl öfvervägande och hufvud- 

 sakligen en egendomlighet för gnagarena och vill man i dess 

 förekommande hos menniskan tinna en theromorti, så måste 

 man gå temmeligen lågt ned i djurkedjau. Denna thero- 

 morfi vore sålunda gliroid eller ett upprepande af bildningar, 

 som tillhöra gnagarenas ordning. Os epactale kan likväl 

 icke uppfattas som ett hos menniskan framträdande uttryck 

 at en viss djurtyp, utan dess närvaro antyder en brist i för- 

 handen varande bensöm, det är med andra ord en ossifika- 

 lionsdefekt. Denna benbildning är en abnormitet, emedan 

 densamma oftare förekommer hos vissa folkracer, måhända 



