129 



numera till 1 r2. Dels i>enom utbyte af skrifler med dessa 

 samfund, dels genom föräiingar af enskilda har Societetens 

 bibliotek vunnit en ansenlig tillvext, hvaröfver en särskild 

 af hr Moberg uppgjord furteckning kommer att meddelas i 

 Öfversigten. 



Slutligen återstår att nämna, att ordförandeskapet i So- 

 eieteten, som under året handhafts af hr Malmgren, nu öfver- 

 går, enligt faststäld ordning, till den vordne viceordföranden 

 hr EsTl. ÄNDER, hvarefter nytt val af vieeordförande för det 

 ingående året kommer att anställas. 



L. Lindelöf. 



III 



Lidner ocli lians finske Vcänner. 



Föredrag på Vetenskapssocietetens årsdag 1876 af C. G. Estlander. 



Året 178-i, då Lidner utgifvit nästan samtidigt Spastara, 

 Aret 1783 och Medea, betecknar på engång begynnelsen och 

 höjdpunkten al hans korta skaldebana, och denna punkt in- 

 faller ungefär i högsommarn af den gustavianska perioden. 

 Värmen, som förspörjes allmänneligen i lefvernet på den 

 tiden, mognaden, som i vitterhetens verld deraf blef en 

 följd, äro måhända uti intet af tidens vitterhetsalster mer 

 kännbara än i dessa skaldeverk. Tack vare denna värme, 

 hade '?ih&n i Sverige vitterheten nu blifvit en sällskapskonst, 

 ett prydt sätt att uttrycka tanken, då den leker med lifvets 

 förhållanden och hjertats känslor, och betydelsen af denna 

 vitterlek, der qvickheten och smaken fira sina triumfer, får 

 ingalunda anslås lågt för den nationela, särskildt den sj^råk- 

 liea odlingen. Men hos Lidner är mognaden något annat 

 än ett herravälde öfver formen eller en fri lek med lifvets 

 förhållanden: ej blott att svenskan i hans verser löper som 

 den vattenrika (loden, hvilken synes sjelf hafva skapat sina 

 bräddar, utan i hennes djupare vågor skönjes något, som 

 på det hela taget var sällsynt nog i den gustavianska vitter- 

 lieten, någonting som Thorild påyrkade, utan att sjelf kunna 



9 



