137 



synen låter det falla. Men jag befarar att det godmodiga 

 skämtet i denna skildring kommer 'ifrån Clrécourt, efter hvil- 

 ken stycket är iiniteradt. Lidner i sina bättre ögonblick var 

 en högstämd lidelsefull natur, i sitt förfall röjer han derlör 

 ock ett så bedrötligt allvar, att han svårligen passar in i liell- 

 mans verld. De smuloi' han plockade föllo icke så mycket 

 1'rån försynens hand, som icke fastmer från medlidsamma 

 menniskors, och han kastade sig på deras barmhertighet 

 med en brist på sjelfkänsla och brist på finkänslighet, som 

 är pinsam och nedslående att förnimma ur dessa hans böne- 

 bref och verser. En dag då fru Lestrade med sin dotter gjort 

 en utflygt till landet, uppvaktas hon af poeten med en 

 dikt, de I i han på sitt vanliga öfverdrifna sätt skildrar huru 

 han ängslats vid tanken på att något dödligt under färden 

 kunnat hända hans välgörarinna, och såsom ([vädels slut- 

 point yttiar han med förtvillad u])])riktighet : 



Om till himlen Du vill taga 



Henne, som gör allt mitt väl. 



Svälter jag, gudnås, ihjäl. 

 Midsommaraftonen 1786 expedierar han sin vän Nordforss 

 till major Möllersvärd med ett bref, der det bland annat he- 

 ter: '''Jag måste innan måndag retirera mig, det kunde ske 

 en tjerdingsväg utom staden, j)å någon bondgård, eller hvar 

 som helst, der jag undan allas ögon fick i lugn sluta mina 

 arbeten. Jag omarbetar Yttersta domen, och allt skall gå 

 bra, blott jag vinner foglarnes lycksalighet, hvilka ej sörja 

 för hvad de skola äta"'''. Det fanns väl ock ett annat skäl 

 till denna nödvändiga reträtt, men derom skulle Nordforss 

 yttra sig muntligen. Ännu ett i)rofstycke må tillåtas mig, 

 för att visa hvilken tröstlös uppgift det var att söka rädda 

 Lidner. Han skrifver den 2 Maj 1786 till Möllersvärd: '"Jag- 

 begär prenumeration på mina arbeten, — dertill fordras pre- 

 numerationssedlar; och de kosta mot 3 rdlr, — och jag eger 

 ej ett öre. Jag skall fullborda Abelards bref till Eloise, — 

 och jag är förvirrad, nedsänkt i det djupaste melaneholie. 

 Jag måste derför ut, andas ny luft, — och jag har inga klä- 

 der. 1 mitt logis är dyrt, der är mig omöjeligt att arbeta; 



