142 



fäderneslandet, der han orubbligen ansåg sig misskänd och 

 förföljd. Sekreterarebefattningen, som han förgäfves väntade 

 af kungen, ledamotskapet i svenska akademin, som icke kom 

 honom till del, hade törhända gett anledning till denna fö- 

 reställning, men att han icke heller rönt någon uppmuntran 

 af den allmänhet han hänfört, gick honom än djupare till 

 sinnes. I sina tryckta och otryckta beskärmelser återkom- 

 mer han ständigt till denna klagopunkt, han kände för väl att 

 hela hans menskovärde berodde af hans skaldevärde, han visste 

 med sig att fantasiverksamheten var den enda verksamhet 

 han tagit någorlunda på allvar, och äfven i denna punkt såg 

 han sig nu som en skeppsbruten seglare. Af all hans klagan 

 är det också denna, för hvilken han säkrast kan påräkna vår 

 medkänsla. ''"Oförtjent att af allmänheten uppmuntras"''', sä- 

 ger han med bitterhet i företalet till Messias, ""'fick jag nä- 

 stan inga prenumeranter. Det var rätt dumt, tänkte jag ef- 

 teråt, att af en upplyst allmänhet fordia denna uppmuntran. 

 Hvad har du gjort, hvarigenom du kunnat förtjena henne? 

 huru obetydliga äro ej dina talanger för att svara emot 

 henne? Nu begär jag aldrig något mer. Tvungen att öf- 

 vergifva den vass, der svanen såg gryningen af sitt lif tän- 

 das, med ögat åt vida rymden vändt, hastar han öfver de 

 omätliga hafven, men den Försyn, som sörjde för hans spä- 

 daste dagar, låter honom ock bland okända skär finna en 

 strand, der han får hvila och klaga, innan vågen svallar opp 

 och störtar honom ner i det svarta eviga djupet'''. 



Enligt svaga och karakterslösa personers vana att söka 

 all grund för sina motgångar i de yttre omständigheterna, 

 trodde han att i andra länder lyckan växte liksom en frukt, 

 den man blott behöfde j)locka. Hans första tanke var, så- 

 som framgår af brefvet till major Möllersvärd i Nov. 1786, 

 att efter utgifvandet af arbetena begifva sig på vintern till 

 Götheborg och med der erhållna medel öfverresa till Tysk- 

 land. I ett af Atterbom anfördt bref till Rosenstein 17iS9 

 förmäler han sin afsigt vara att öfver Götheborg bege sig 

 till Amerika. Han kallar sig der en 28 års yngling, som 

 redan kunnat vara skomakargesäll och tillägger: ^""Natten 



