43 



omger mig: jag är rörd. Betnuda sig ic'i<e mer, min nådige 

 Heire, att tala Cur en olycklig. Redan ligger ett skej)|) se- 

 gelfärdigt i (rötheborg till Amerika Der finnes ingen aka- 

 demi, der plaltheter, genom intriger, af sjelfva snillet vinna 

 priset. — För sista gängen, hjelp den som i de amerikanska 

 ödemarker aldrig u])phör att välsigna sina välgörare oeli 

 hedja godt för sina fiender''^ Men samtidigt eller deiförin- 

 nan, meddelar han frn Möllersvärd i ett href af den 1'2 Jan. 

 nST att han ernår öfver Abo bege sig till Tyskland. 'J'ill 

 att börja med äro väl dessa reseplaner föga annat än inbill- 

 ningar af samma sort, son) de många andra fnnderingar, med 

 hvilka han fyller sina lediga stunder och underhåller sina 

 korrespondenter, och måhända hade resan aldrig blifvit af, 

 om ej någon 3'ttre omständighet tillkommit. 



Men i samband med reseplanen uppdyker en annan 

 tanke, som, ehuru- blott på skämt framkastad, förtjenar att 

 lägga märke till, efter som äfven den blef sedan händelsevis 

 en verklighet. Han fortsätter i brefvet till fru Möllersvärd : 

 ^'Hvad vill ni i Tyskland?''' låter han henne fråga och ger till 

 svar: '''Tre gånger bugar jag mig till jorden och svarar allra 

 ödmjukast: jag vill gifta mig. Oaktadt den strängaste diet, 

 oaktadt jag nu nyss blifvit så stadig som den catholske presten 

 och så belefvad som den herrnhutiske, oaktadt allt, min Nå- 

 digaste, kunna dock innan dess mina saker aldrig blifva 

 reglerade. I förtroende. Ers Nåd, i hela verlden fins ej ett 

 hjerta, så oändeligen skapadt för kärlek, som mitt: och in- 

 gen yngling — än engång bugar jag mig tre gånger lill 

 jorden, och svär — ingen yngling kan göra en känslofull 

 Hicka så lycklig, som Ers Nåds allra ödmjukaste tjenare. 

 — Än i Sverige då, säger Ers Nåd? — I Sverige, min 

 Nådigaste, 



Ack! hvilken öken. 



Då der jag i min framlid ser, 



Hvar fins den Ankfru eller Fröken 



Och den Mamsell (jag ber, jag ber) .... 



Hvar äro de, som skulle gilVa 



Sitt hjerta bort vid lyrans ljud? 



