154 



rikare innehåll, i det de antingen, såsom smaragd, qvarz 

 och mörkfärgad glimmer, visa enkla eller, såsom fallet är 

 med ljus glimmer, topas, fältspat och hornblende, dubbla 

 färgringar men af delvis olika art. 



Den nära relation, som sålunda visar sig ega rum 

 mellan de yttre, kristallografiska och de inre, optiska egen- 

 skaperna hos kristallerna, och hvilken såsom Sehrauf ådaga- 

 lagt äfven sträcker sig till de qvantitativa förhållanden, ut- 

 visar ett så nära samband mellan materia och ether, att den 

 ger anledning till den förmodan, att de i grunden äro samma 

 sak, ehuru i olika tillstånd, eller med andra ord att de stå 

 till hvarandra i ett genetiskt förhållande. Utredandet af 

 detta förhållande är icke blott för mineralogin utan för vår 

 tids naturvetenskap i allmänhet af så stor betydelse, att det 

 må tillåtas mig att något litet uppehålla mig dervid äfven 

 med fara att träda något utom gränserna för den egentliga 

 naturforskningen. Det kan nämligen icke undvikas att här- 

 vid råka in på områden, der den egentliga naturvetenskap- 

 liga methoden, den empiriska eller induktiva, icke mera är 

 tillräcklig, utan der den måste understödjas af den deduk- 

 tiva, hvilken method också, om den rätt användes nämligen 

 blott såsom ett komplement, en fyllnad till den förra, är för 

 naturvetenskapen af obestridlig nytta; det var t. ex., så- 

 som den bekante historieskrifvaren Buckle anmärker, på 

 deduktiv väg, som Abbe Hauy upptäckte de kristallografiska 

 grundlagarna. 



Den nämnda relationen mellan materie och ether visar 

 sig icke blott i afseende på formen ulan ock ännu tydligare 

 med afseende på den kemiska sammansättningen, S!'iSom 

 bland annat framgår af spectralanalysen. Vid jemförelsen 

 af det kontinuerliga färgspectrum, som uppkommer genom 

 ljusets brytning föranledd af den olika vibrationshastigheten 

 hos etherns partiklar, med de mer eller mindre afbrutiia, 

 eller af blotta färglinier bestående spectra, som föranledas 

 af de resp. kemiska elementerna i glödande gasformigt till- 

 stånd, föres man till det antagande, att dessa s. k. elemen- 

 ter äro sammansatta af beståndsdelar, som t. f. af den starka 



