Bidrag till Mnnedom af a-dibromhydrin. 367 



afskiljer sig icke reaktionsprodukten, äfven om blandningen får stå öfver en 

 natt. Vid tillsats af vatten utfaller visserligen en olja, men denna är icke ren, 

 åtminstone äger den en skarp lukt åt dibromaceton, hvilket skulle tyda på att 

 oxidation inträdt, och sönderdelas, då den destilleras i luftförtunnadt rum. 



Såsom af ofvanstående framgår, lämnar dibroruhydrinernas förhållande till 

 ättiksyreanhydrid och kall koncentrerad salpetersyra inga tillräckligt bindande 

 bevis för deras isomeri; jag måste därför anlita andra utvägar för att vinna 

 utredning i denna sak, och beslöt mig för att studera deras förhållande till 

 oxidationsmedel. 



Härtill använde jag först salpetersyra, hufvudsakligen emedan [3-dibrom- 

 hydrins förhållande till detta agens tidigare blifvit undersökt. Tollexs och 

 Münder l ) erhöllo nämligen såsom hufvudprodukt G(3-dibrompropionsyra enligt 

 formeln : 



CH, Br . CHBr . CH OH+0,= C H Br . CHBr . COOH+ H 2 O. 



Såvida «-dibromhydrin tillkom den konstitution, som allmänt blifvit an- 

 tagen, borde symmetrisk dibromaceton uppkomma och reaktionen försiggå på 

 följande sätt: 



C H Br . CH OH . CH, Br + 0= CH 2 Br . CO . CH, Br + H O. 



Oxidationen af «-dibromhydrin utförde jag alldeles på samma sätt, som 

 Tollems och Mündee angifva (1. c). 50 gr. «-dibromhydrin infördes i 100 

 gr. salpetersyra af sp. vikten 1,48, som befann sig i en retort utan tub, hvars 

 pip nådde in i midten af ett väl afkyldt förlag, och blandningen upphettades 

 försiktigt på vattenbad. Inom kort inträdde reaktion under stark utveckling 

 af röda ångor. Sedan den första häftiga inverkan, hvarunder retorten måste 

 afkylas med kallt vatten, var öfver, försiggick reaktionen lugnare, så att vat- 

 tenbadet kunde upphettas till kokning. Härunder destillerade en del af reak- 

 tionsprodukten jämte salpetersyra öfver, och destillationen fortsattes, sålängc 

 någon vätska öfvergick i förlaget, eller c:a 10 timmars tid. Efter reaktionens 

 slut kunde i förlaget skönjas tvänne ungefär likastora lager; under salpeter- 

 syran befinner sig en tung, nästan svart olja, hvilken åtskiljdes med separator 

 och upplöstes i eter. Denna lösning omskakades med sodalösnifig, sålänge den 

 afgaf sura ämnen; den sistnämda antog härvid en gul färg, medan eterlös- 

 ningen blef nästan färglös. Sedan denna åtskiljts, torkades den med klor- 



1 i Ami. d. Chemie 167. 222. 



