513 



Huruvida Lindberg efter afslutandet af sina studier vid Carolinska 

 institutet pä allvar ärnat söka sin utkomst på den medicinska banan torde vara 

 osäkert. Några yttranden af honom antyda att tanken på en anställning vid 

 utländska botaniska institutioner ej varit fremmande för honom. Denna osä- 

 kerhet i hans framtida ställning skulle emellertid ej bli långvarig. Eedan 1863 

 inträffade en händelse som blef af åtgörande betydelse för hans återstående 

 lefnad; hösten nämnde år blef genom prof. Nylanders afgång professionen i 

 botanik vid Helsingfors universitet ledig, och till erhållande af tjensten anmälde 

 sig följande år Lindberg som sökande. 



Ifrågavarande profession egde såsom sådan möjligast korta anor vid vårt 

 universitet. Inrättad år 1852. stod den utan representant i 5 år eller till år 

 1857, då D:r W. Nyländer utnämndes till den första botanices professor i 

 Finland. Inrättandet af denna profession sammanfaller i öfrigt med en vänd- 

 punkt i den botaniska forskningen i vårt fädernesland. Eedan af en blick på 

 litteraturen kan tydligen skönjas att ett nyvakuadt intresse och en liflig verk- 

 samhet på botanikens område under detta årtionde inträdt. Arbetena för ut- 

 redningen af Finlands flora öfvertagas af talrika författare, bli fullständigare 

 och värdefullare samt sträcka sig ända ned till de lägsta kryptogamer. Eedan 

 i början på årtiondet utkommo de för sin tid betydelsefulla flororna öfver Ka- 

 relen och Helsingfors trakten af W. Nyländer och dennes icke mindre vigtiga 

 Aiümadversiones circa distributionem plantarum in Fennice. Något sednare 

 utgåfvos värdefulla arbeten af E. Nyländer, A. Moberg, C. Bergstrand, m. fl. 

 En märkbar stegring i litteraturen förspörjes ytterligare efter det Nylauder 

 tillträdt sin profession och börjat personligen ingripa och befordra de botaniska 

 sträfvandena, hvilka raskt pågingo ännu några år in på 1860-talet. Dessa år 

 utgöra den kanske märkeligaste perioden i den finska botaniska litteraturen. 

 Under denna tidrymd af knapt ett halft decennium utkommo ett ovanligt antal för- 

 tjenstfulla arbeten öfver Finlands flora af Nyländer, Sœlan, Malmgren, Simming, 

 Karsten, Nervander, m. fl.; bland dem må särskildt nämnas det synnerligen 

 vigtiga arbetet Herbarium Musei Fennici af W. Nyländer och Th. Sselan, 

 hvilket jemte Hartmans flora utgjorde grundkällan för Lönnrots kort derpa 

 publicerade Flora Fennica. Äfven fremmande nejders växtlighet eller andra 

 botaniska ämnen afhandlades af finska forskare; A. J. Malmgren utgifver sin 

 förtjenstfulla „Öfversigt af Spetsbergens fanerogamer" och W. Nyländer strör 

 ut i rikt mått större och mindre skrifter, bland dem arbeten af monumental 

 art. Olika delar af landet undersökas och en större expedition genomströfvar 

 Kola halföns ödsliga nejder. Bland de yngre studenterna beredde sig mången 

 att träda i exkurrenternas led, och utredningen af landets flora omfattas 



