524 



för naturen, har Lindberg för allan tid inskrifvit sitt namn i rauskologins an- 

 naler. Allmänt blef han äfven erkänd som en af nutidens främste forskare på 

 mossornas område och många voro de utmärkelser som kommo honom till del. 

 Till medlem kallades han af talrika lärda samfund, bland hvilka må nämnas 

 särskildt Botanical Society of Edinburgh (1872), Kais. Leopoldinisch-Caroli- 

 nische deutsche Académie der Naturforscher (1873) och Kongl. Svenska Ve- 

 tenskapsakademien (1886). Vid Upsala Universitets jubelfest 1877 kreerades 

 Lindberg till honorar filos, doktor och af Sveriges konung utnämndes han 1883 

 till riddare af Nordstjerne orden. För det biträde han lemnat vid bestämning 

 af Portugals mossor förlänades honom Jesu Christi orden. 



Äfven de högre växterna blefvo ingalunda försummade. Studiet af 

 Curtis (Hookers) Botanical Magazin utgjorde för Lindberg en angenäm och 

 ständigt anlitad förströelse och i den systematiska litteraturen var han väl 

 bevandrad. Grundlig kännare af de exotiska växterna lyckades han i våra 

 orangerier upptäcka flere nya arter, hvilka af honom äro beskrifna i Vetensk. 

 Societetens skrifter. 



Fortsättningsvis var Lindberg mycket intresserad för morfologiska un-* 

 dersökningar. Sina iakttagelser härom bekantgjorde han i särskilda föredrag 

 eller små meddelanden i tidskrifter, hvarjemte han öfver ämnet publicerat 

 tvenne utförliga uppsatser. I den ena, „Om stamväxternas öfverjordiska for- 

 mer" (1867), söker han ådagalägga, att de trenne stamformer, stjelk, strå och 

 trädstam, som uppstälts för fanerogamerna, återfinnas äfven hos kärlkryptoga- 

 merna, och, om strået undantages, jemväl hos mossorna. Tillika söker han 

 upprätthålla den äldre uppfattningen af „stambladets" (fröns) natur af stam- 

 organ (grenar) hos ormbunkarna, i hvilket afseende som nytt bevis åberopas 

 förekomsten af en tydlig safring, den han iakttagit i stambladets bas hos 

 Acrostichum alcicorne. Den andra afhandlingen ingår i ett program med 

 titel „Några ord om blomman och blomställningen". Blomman är här endast 

 fragmentariskt afhandlad och närmast .blott för att framhålla den betydande 

 roll axeln spelar i dess och specielt i pistillens sammansättning. En fullstän- 

 dig och sammanhängande framställning lemnas om blomställningarna, beträf- 

 fande hvilka hans åsigter i flere stycken afvika från den gängse uppfattningen. 

 Detta gäller specielt axet, som Lindberg funnit representera tvenne till helt 

 olika afdelningar hörande inflorescenser : det egentliga axet (hos gräsen) och 

 stången (hos Plantago, Scirpus m. fl.), som ställes nära kolfven; ur denna kan 

 vidare korgen (calathidium) härledas och denna håller Lindberg åter väsent- 

 ligen skild från hufvudet (capitulum). 



För att beteckna de af honom urskilda morfologiska formerna och en- 



