544 



Sirarempi vahinko oli se, ett'ei hän saanut aikaa valmistaakseen pai- 

 nettaviksi arvokkaita tutkiinuksiaan tshuvashin kielestä sekä Kosmodemjanskin 

 kiklakunnasta kokoomiausa kielennäytteitä. Jo Klaproth ja "Wilhelm Schott 

 olivat kyllä näyttäneet toteen, etta tshuvashin kieli varmaan kuuluu turkkilais- 

 tatarilaiseen kieliheimoon. Mutta heidän suuresta yhtäläisyydestään ulkonäön, 

 tapojen ja elämänlaadun suhteen läheisten tscheremissien kanssa Castrén päätti 

 heidän inuinoin kuuluneen viimeksimaiuittuun kansaan, vaan sittemmin kielel- 

 tään tatarilaistuneen. Ahlqvist on taipuvainen pitämään mainittuja yhtäläi- 

 syyksiä syntyneinä näiden kansojen pitkällisen ja likeisen yhteyden vaikutuk- 

 sesta, niinkuin kielellinen yhtäläisyyskin hanen kätityksestään rajoittuu vain 

 semmoisiin sanoihin, mitkä tscheremissin kieli on tatarin kielestä lainannut. 

 Olkoon kuinka hyvänsä, niin olisi tarkanlainen tschuvashin kielen esitys sangen 

 tärkeä kielitieteelle ja Ahlqvist itse lausui, tavallaan ennustaen, toivovansa, 

 etta hanen siihen paneraansa työ saattaisi tuottaa tieteelle hyötyä, vaikkapa 

 hanen itsensä ei olisikaan sallittu sitä valmiiksi saada. Semmoinen teos saat- 

 taisi paraiten vastata kysymykseeri, voipiko itse kielestä näyttää jäännöksiä, 

 jotka viittaavat siihen, etta kansa kerran on vaihtanut kielensä toiseen, vaikka 

 tämänlaatuiset kysymykset övat kielitieteen kaikkein vaikeimpia. Mitä Ahl- 

 qvistin tatarilaisiin ja tscheremissiläisiin kieliaineisiin tulee, niin niiden järjes- 

 täminen ei näytä edistyneen samassa määrässä kuin asken mainittu. 



Ugrilainen haara suomalaista kieliheimoa on viimeisiin aikoihin asti 

 jäänyt tieteelliselle tutkimukselle kaikkein vähimmin tunnetuksi jos emme ota 

 magyarin kieltä lukuun. Castrén läksi lopulla vuotta 1840 Uralin poikki Ob- 

 dorsk'iin, josta palatessaan hän matkusti läpi melkein koko ostjakkilaisen ålan, 

 sekä oleskeli siellä uudestaan v. 1845, Tobolskin tienoilla. Tämän tuloksena 

 oli lyhyt ostjakin kielen irtishiläisen ja surgutilaisen murteen kielioppi, joka 

 antoi ensiimnäiset tarkemmat tiedot tuosta kielestä, joka on niin läheistä sukua 

 unkarin kielelie. Samoilla tienoilla oleskeli unkarilainen Eeguly vuosina 1844 

 — 45, jolloin hän varsinkin Obdorsk'issa pani kirjaan tavattoman paljon vogu- 

 lilaisia lauluja ja satuja. Nämät övat kuitenkin aina viime vuoteen asti olleet 

 selittämättöminä Unkarin tiedeakademian kirjastossa, kunnes Munkåcsy ollen 

 kokonaisen vuoden vogulien keskuudessa, oppi heidän kielensä perinpohjin ja 

 sai ne selitetyiksi. Ahlqvist oleskeli suuren osan vuotta 1858 vogulien ja 

 ostjakkien mailla, tutkien vogulin kielen kolmea päämurretta, Pelym'in, Kondan 

 ja Sosvan murteita Pelym'issä, Tobolsk'issa ja Sortingjessa, sekä pohjais-ostjakin 

 kieltä Obdorsk'issa ja Beresov'issa. Näitä töitänsä hän jatkoi niillä kahdella 

 matkälla, jotka hän vielä myöhemmin teki Länsi-Siperiaan ; hän näet v. 1877 

 tutki Beresovissa jälleen pohjais-ostjakin kieltä ja Sortingjessa vogulin Sosvan 



