545 



nmrretta sekä 1880 Samarovossa ja Tobolskissa samau kielen Kondan-murretta, 

 samalla m. m. tarkastellen erästä Popov veljesten tekemää Matteukseii ja Mar- 

 kuksen evankeliumin käännöstä, joka painettiin Helsingissä 1882. 



Kolita ensiinmäiseltä matkalta palattuansa hän Pietarin Akademian bul- 

 letin'eissa julkaisi lyhykäisen esityksen eteläisten murteiden kieliopillisista omi- 

 tuisuuksista, mutta vasta 1880 ilmestyi ensiramäinen osa teosta „Über die 

 Sprache der Nord-Ostjaken", jossa on kielennäytteitä ja sanasto. Itse kieli- 

 oppia ei hän ennättänyt valmistaa, mutta löytyy sitä kuitenkin kaksi eri luon- 

 nosta, joiden avulla teos voitaneen saada suoritetuksi. Vogulilaisia aineitaan 

 hän oli saanut sanakirjan painokuntoon toimitetuksi, jota vastoin kieliopilliset 

 muistoonpanot ja tekstit övat jääneet viimeistä järjestelyä vaille. Tämä on va- 

 hingoksi katsottava etenkin siitä syystä etta ne pohjais-ostjakkilaiset ja kondan- 

 vogulilaiset evankeliuminkäännökset, jotka prinssi L. Bonaparte v. 1868 pai- 

 natti Lontoossa, övat kahden papin tekemiä, jotka vain vaillinaisesti övat ky- 

 enneet pukemaan ne vieraasen kielipukuun, ja Hunfalvyn teokset „Az Éjszaki 

 osztjäk nyelv" sekä „A Kondai vogul nyelv" perustuvat näihin käännöksiin. 

 Hunfalvy on tosin eräässä kolmannessa teoksessa käyttänyt Regulyn kokoelrnia 

 ja julaissut sekä kääntänyt osan hanen tekstejänsä, mutta Castrénin ja Regu- 

 lyn kuoltua oli Ahlqvist ainoa, joka oli ammentanut tietonsa itse kansankie- 

 lestä, mikä etu nyt enää on vain ennen mainitulla unkarilaisella Munkâcsylla. 



Yllä sanottu riittää osottamaan, kuinka paljon Suomen kielitiede on ka- 

 dottanut sen kautta, etta Ahlqvist muutti . tuonen majoille ennenkuih hän sai 

 lopullisesti järjestää ne runsaat aineet, jotka hän oli matkoillansa koonnut 

 suurella vaivalla ja huolellisella työllä. Matkoistansa Ural'in toisella puolella 

 antaa kuitenkin teoksensa „Unter Vogulen und Ostjaken" useita arvokkaita 

 tietoja. 



Ahlqvistin suomalais-ugrilaisten tutkimusten päätöksenä on pidettävä hanen 

 „Länsisuomalaisten kielten sivistyssanansa", joita on olemassa kolme eri lai- 

 tosta (vuosilta 1866, 1871 ja 1875). Jo matkoillaan hän käänsi huomionsa 

 siihen seikkaan, etta eräät suomen kielen sauat, joita saattoi tehdä mieli pitää 

 lainattuina, saavat selityksensä muista suomensukuisista kielistä ja häntä miel- 

 lytti Adalbert Kuhnin ja muiden saksalaisten tekemä yritys kielen avulla va- 

 laista indo-eurooppalaisten kansojen alkuperäistä sivistyskantaa. Samoin kuin 

 Ad. Pietet teoksessaan „Les origines Indo-Européennes ou les aryâs primitifs" 

 hänkin sus tahtoi kuvata sitä kehityskantaa, jolla suomalaiset kansat olivat 

 olleet yhdessä-olonsa aikakautena ja niit.ä vaikutuksia, joita he sittemmin sivis- 

 tyksensä suhteen olivat saaneet ympärillä asuvilta naapureiltaau. Jälkimmäisen 

 tehtävän hän on, ahkeralla kokoilemisella ja tarkoin pannen huomioonsa luon- 



