549 



kuitenkin ou laajoilla tutkimuksillaan edistänyt Kalevalan kriitillistä tar- 

 kastusta. 



Tieteellisen toimensa ohessa on Ahlqvist kuitenkin suomenkielisenä ru- 

 noniekkana edistänyt kielen kekittämistä ja kansallistajunnan kokottamista suu- 

 reramassa inäärässä kuiu kukaan ennen häntä. Eikä tätä ole vaikuttanut ai- 

 noastaan kielen soinnullisuus ja lyyrillinen lento, jotka känen runoelmissaan 

 ensi kerran sulivat yhteen täydelliseksi niuodoksi ; siinä mestarillisuudessa ovat 

 myöherninät runoilijat hänet saavuttaneet. Mutta mikä välittömästi tempasi 

 mukaansa koko suomea puhuvaii kansan ja suuren osau ruotsinkielisiä sivisty- 

 neitäkin, oli se maktava, nyt ensi kerran suoinenkielellä, ikäänkuin kansan 

 omasta sielusta tajullisena ilmi puhkeava tunne, että nieillä on suomalainen 

 isänmaa ja oma kansallinen olemus. Se kaiku, jonka Runeberg ja känen seu- 

 raajansa olivat sivistyneissä herättäneet, kuului uyt ikäänkuin kansan huulilta, 

 todellisempina ja välittömärapinä sävelinä. 



Koko Ablqvistin elämä oli siis suoranaista työtä Suomen kansan ko- 

 kottamiseksi sivistyksessä. Hänen miehekäs ja voimallinen luonteensa, joka ei 

 koskaan epäillyt säälimättömästi ahdistaa vastaista mielipidettä tai mitä käu ei 

 kyväksynyt, saattoi bänet usein ristikoktauksiin samanmielistenkin kaussa ja 

 häneu lyyrillinen mielensä, rynnäteu luonnonvoiman tavoin esiin, ei silloin 

 säästänyt vahvoja värejä. Mutta kun on m. m. tahdottu vetää runoelrnaa 

 .,Valtiollista' f todisteeksi, että hän rauka suomalaisuudeu kysj-myksessä jyrkästi 

 erosi muista suoraenmielisistä, niin on se erehdys. Vastaiseen suuutaan käy. 

 piä lauseita ou käneltä moutakin ja syvänä virtana käyvät hänen olentonsa 

 pohjalla tunnetut sanat: ..Suoraen kieli, Suomeii mieli, niiss' on suoja Suo- 

 rnenmaan". 



Ölen ainoastaan nopein piirteiu saattanut tässä tilassa kuvata Aukusti 

 Ahlqvistin, isäumaalliselle kekitykselle täkdellistä työtä. Seikkaperäisempiä bio- 

 graafisia tietoja löytyy niissä lämpimästi kirjoitetuissa elämäkerroissa, jotka E. 

 N. Setälä on julkaissut Virittäjäu toisessa vikossa (1886) ja Valvojan viime- 

 vuotisessa Joulukuuu-vihkossa sekä O. E. Tudeer „Nordisk Tidskrift'issä". 



Että Ahlqvist'in työhön oli arvoa pantu Suomenmaau ulkopuolellakin, 

 selviää siitä, että seuraavat oppiueet seurat ja akademiat olivat kutsuneet ha- 

 uet joko kunniajäseneksi tai vakinaiseksi taikka kirjeenvaihtajajäseneksi: Ge- 

 lehrte Estnische Gesellschaft (kunniaj. 1876), Unkarin Tiedeakademia (ulko- 

 mais. jäs. 1859), Société d'Ethnographie Américaine et Orientale (kunniaj. 

 1860), Deutscke Morgenl. Gesellschaft (1862), Unkarin luonnontutkijain seura 

 (1864), Pietarin tiedeakademia (kirjeenvaiht. jäs. 1875), Eesti kirjameeste selts 



