416 E. J. BONSDORFF. 



gande helt, i hvilket afseende vi såsom exempel endast anföra Asterierna, hos 

 hvilka nervsystemet representeras genom 3 à 4 små ganglier, hvilka, genom 

 trådar med hvarandra förenade, bilda en nervring omkring munöppningen, och 

 afsända grenar i periferisk riktning. Hos mollusker, hvilka sakna den sym- 

 metriska kroppsformen, förekomma ganglier spridda här och der, af hvilka det 

 största, som är beläget på öfre sidan af Oesophagus, representerar hjernan, 

 hvilken sänder nerver till de ännu föga utvecklade sinnesorganerna. Det 

 gangliösa nervsystemet är hos de icke vertebrerade djuren det förherskande, 

 hvilket utöfvar inflytande på de organer, som funktionera vid den kemiska om- 

 sättningen i deras kropp. 



Hos de vertebrerade djuren och menniskan, såsom prototypen för den 

 animaliska organisationen, uppträder denna symmetriska byggnad i sin högsta 

 utvecklade form, såsom hjerna och ryggmärg, och det gangliösa nervsystemet 

 såsom ett bihang till detta cerebrospinala nervsystem. Ganska olika hafva 

 forskare uppfattat förhållandet mellan dessa nervsystem, och anse vi oss i detta 

 afseende böra anmärka tvänne hvarandra fullkomligt motsatta åsigter, neml. 

 de, som hyllades af Bichat och Valentin. Då Bichat betraktade det gan- 

 gliösa nervsystemet såsom ett för sig bestående nervsystem, som, oberoende 

 af det cerebrospinala nervsystemet, utöfvade inflytande på de vegetativa orga- 

 nerna och bestämde deras fysiologiska verksamhet, betraktade Valentin den 

 gangliösa nervsträngen såsom en gren, hvilken, härstammande från ryggmärgen, 

 kunde förliknas med spinalnerverna. Den komparativa anatomin lemnar full- 

 ständiga fakta, som ådagalägga att, i samma förhållande som djuren stå högre 

 i den naturserie, som dessa representera, i samma förhållande är ock det 

 cerebrospinala nervsystemet högre utveckladt i förhållande till det gangliösa, 

 ett faktum, som ganska nära öfverensstämmer med den högre utveckling af den 

 psykiska verksamheten, som karakteriserar de högre djuren, och att således, 

 enligt samma lag, det cerebro-spinala nervsystemet är högst utveckladt hos 

 menniskan, som utgör den högsta länken i den serie, som representerar djuren. 

 I samma förhållande som det cerebrospinala nervsystemet är högre utveckladt 

 hos menniskan i förhållande till djuren, framträder äfven det gangliösa nerv- 

 systemet under en relativt lägre utvecklingsform, hvarför man, vid studium 

 af det relativa förhållandet mellan dessa båda nervsystem, vinner de säkraste 

 hållpunkterna genom studium af dessa nervsystems förhållande hos lägre ver- 

 tebrerade djur, och hafva vi, såsom resultat af våra ingalunda fullständiga 

 anatomiska undersökningar i detta afseende, uppfattat förhållandet sålunda, att 

 nervsystemet hos de icke vertebrerade djuren uppträder under formen af mer 

 eller mindre symmetriskt spridda ganglier, hvilka genom föreningstrådar äro 



