Fysiologiska betraktelser öftrer den närmaste orsaken till Epilepsin. 429 



och Huffman 3 fall *). Att en förträngning af detta ställe, genom tryck eller 

 annat inflytande på medulla oblongata, föranleder Epilepsi och sålunda är att 

 anses såsom medelbar orsak, har man intet skäl att betvifla, men, då denna 

 afvikelse hos ett öfvervägande antal, som lidit af Epilepsi icke förekommer, 

 anmärker Nothnagel med fullt skäl, att den icke kan uppfattas annorlunda, 

 än såsom en tillfällig orsak till sjukdomen, hvilket äfven måste betraktas vara 

 fallet med de tumörer och anatomiska afvikelser, som af flere forskare blifvit 

 iakttagna i hjernans olika afdelningar hos aflidne epileptici. Då nu alla de 

 makroskopiska förändringarna i hjernan och dess hinnor icke äro väsendtliga, 

 och således icke kunna antagas såsom orsak till Epilepsin, vinner den frågan, 

 om genom mikroskopisk undersökning någon regelmässig afvikelse i någon 

 del af hjernans substans kunnat framställas såsom orsak till Epilepsin, ett 

 särskildt intresse. Nothnagel anser, att denna fråga kan besvaras jakande, 

 med anledning af Schroeder van der Kolks och Echeverrias undersökningar 

 i detta hänseende. Echeverria har kommit till det resultat, att anatomisk af- 

 vikelse konstant kan med tillhjelp af mikroskopet ådagaläggas i medulla oblon- 

 gata, under det desamma stundom förekomma, stundom saknas i andra delar 

 af hjernan. Schr. v. d. Kolk **) kom genom sina noggranna undersökningar 

 till det resultat, att i begynnelsen af Epilepsin ingen anatomisk afvikelse kan 

 ådagaläggas, men att senare en albuminös intercellulär exsudation mellan 

 nervrören i medulla oblongata förekommer, som sedermera framkallar indu- 

 ration och fettdegeneration, eller eraollition af nervsubstansen. Särskild vigt 

 fäster den utmärkte forskaren vid en utvidgning af kapillarkärlen och för- 

 tjockning af deras membran. Såsom följd häraf blir den bakre hälften af me- 

 dulla oblongata mera röd och hyperemisk, den sjuka må nu hafva aflidit 

 under anfallet eller icke. Dessa kapillarutvidgningar förekomma hufvudsakligen 

 inom området för rötterna af n. hypoglossus och n. vagus, företrädesvis inom 

 det förstnämnda området, då pat. under anfallet biter tungan, och i det sednare 

 området, då detta icke är fallet. S. v. d. Kolk uttalar likväl, äfven enligt 

 vår uppfattning af förhållandet, den berättigade åsigt, att denna kapillardilatation 

 i medulla oblongata är att uppfattas såsom följd af hyperemin under anfallen 

 och således icke bör betraktas såsom den närmaste orsaken till sjukdomen. 

 Echeverria constaterai- den af S. v. d. K. iakttagna kapillarutvidgningen 

 i medulla oblongata, men har dessutom iakttagit granulär albuminös exsudation, 

 granulösa celler, jemte emellan desamma belägna corpuscula amylacea, icke 



*) Nothnagel 1. c. pag. 209. 

 **) 1. c. pag. 149. 



