434 E. J. Bonsdorff. 



snöre sammansnöra armen mellan armbags- och handleden, med det resultat, 

 att de epileptiska anfallen förekommos under 3 års tid. En gång glömde han 

 detta under ett rus, hvaraf följden var, att han dog under anfallet. Vid sektion 

 befanns i vänstra hjessbenet spår af sabelhugget och den inre benlamellen 

 framskjuten, samt af kariös beskaffenhet. Under dura mater förekom på detta 

 ställe en blodsvulst af mjuk konsistens och storleken af ett äpple, och inne- 

 hållande en vattenartad vätska (Odier medicine pratique pag. 182). I sam- 

 manhang härmed anse vi oss böra meddela experiment af Brown Sequard, 

 genom hvilka han genom konst hos marsvin framkallade epileptiska symptomer. 

 Hos detta djur utvecklar sig, efter lésion i olika delar af ryggmärgen, me- 

 dulla oblongata, pedunculi cerebri och corpora qvadrigemina, eller genom- 

 skärning af n. ischiadicus, popliteus internus m. fl. nerver, småningom ett 

 epileptiskt tillstånd. Den tid som erfordras, förrän de epileptiska symptomerna 

 uppträda efter lesioneu, utgör i medeltal 4 — 6 veckor. Dessa anfall uppträda 

 stundom spontant eller efter retning af ett bestämdt parti af huden, motsvarande 

 den nerv som blifvit genomskuren eller lederad *). Dessa experiment hafva af 

 B. S. blifvit ofta repeterade, och stadfästade af Schiff och Westphal. Rom- 

 berg genomskar ryggmärgen, med undantag af de bakre strängarna, i trakten 

 af 3:dje ländkotan och erfor, att redan efter 36 timmar de häftigaste kramp- 

 anfall utbröto, under hvilka döden inträdde till följd af lungedem. Schiff**) 

 har äfven hos hundar, efter lésion af ryggmärgen i cervikaldelen, redan efter 

 första veckan iakttagit konvulsioner. Dessa djur bibehöllo dock medvetandet, i 

 motsats mot Brown Sequards marsvin, hvilka helt och hållet förlorade 

 detta. 



Westphal ***) framkallade äfven ett epileptiskt tillstånd hos marsvin så- 

 lunda, att han med lätta slag klappade hufvudet, med den påföljd, att ett 

 anfall af allmänna konvulsioner inträffade, hvarefter en längre tid ingen afvikelse 

 i djurens förhållande kunde iakttagas. Efter några veckors förlopp förhöllo 

 sig djuren deremot alldeles såsom sådana, hos hvilka ryggmärgen eller ischiadicus 

 blifvit lederad, d. ä. att allmänna konvulsioner uppträdde, dels spontant dels 

 efter retning af huden inom den så kallade epileptogena zonen. Vid sektion 

 fann W. konstant små hemorrhagier i medulla oblongata, och i öfre delen af 

 ryggmärgen f). 



*) Researches on Epilepsy; its artificial production in animais and its etiology, nature and 

 treatment. Boston 1857. 



**) Lehrbuch der Physiologie Lahr 1858 — 59. 

 ***) Berliner klinische Wochenschrift 1871 N:o 38. 

 t) Rom Eero 1. c. pag. G89. 



