Fysiologiska betraktelser öfrer den närmaste orsaken ull Epilepsin. 443 



% af alla fall af Epilepsi spontant öfvergå till hälsa, men häremot anmärker 

 Lebert med allt skäl, att många af de fall som blifvit hänförda till Epilepsi, i 

 verkligheten varit Eklampsi och Hysteri, ett förhållande, som kan nöjaktigt 

 förklara den höga procent af Epilepsi, som H. anmärker såsom spontant öf- 

 vergångna till hälsa. Att undantagsvis fall af Epilepsi förekommit, som spon- 

 tant öfvergått till hälsa, kan deremot icke dragas i tvifvelsmål, och antager 

 Nothnagel att dessa fall utgöra 4 à 5 %• Då Herpin *), tvärtemot den rå- 

 dande åsigten bland författare, att fullständigt tillfrisknande vid Epilepsi hör 

 till undantagen, framställt såsom sin erfarenhet, att 50 % af alla epileptici 

 skulle genom behandling öfvergå till hälsa, har hans uppgift af många förfat- 

 tare blifvit mottagen med misstroende. Då likväl Voisier, tio år efter Her- 

 pins död konstaterat fortgående hälsa hos många af de fall af Epilepsi, som 

 blifvit behandlade af Herpin, har intresset för sjukdomens terapi blifvit åter- 

 uppväckt; ty tvifvel på eller öfvertygelse om sjukdomens obotlighet måste 

 förlama läkarens intresse för behandlingen. Nothnagel betraktar den^ sjukas 

 ålder vid sjukdomens första uppträdande af vigt för prognosen. Inträffar sjuk- 

 domen före det tjugonde lefnadsåret är prognosen, caeteris paribus, mera 

 gynnsam. Herpin deremot anser prognosen mera gynnsam, då sjukdomen 

 uppträder efter det femtionde åldersåret, men formulerar sin åsigt mera be- 

 stämdt sålunda, att icke sjukdomens duration i sig försämrar prognosen, utan 

 att antalet af epileptiska anfall under en bestämd tid utöfvar inflytande på 

 prognosen, så, att densamma är mera gynnsam i sådana fall, der endast tolf 

 epileptiska anfall inträffa under året, än der antalet af anfall utgör etthundra- 

 tjugo under loppet af året. I öfverenstämmelse härmed anser H., att, om en 

 epileptiker varit besvärad af mera än femhundra epileptiska anfall, prognosen är 

 att anses = 0. Denna uppfattning har, enligt vår åsigt ganska mycket skäl 

 för sig, med fästadt afseende dera, att den af S. v. d. Kolk i medulla oblon- 

 gata konstaterade utvidgningen af kapillarkärlen m. m. genom de tätare anfallen 

 vunnit större stadga, ehuru Lebert **) icke kan gilla detta antagande af Her- 

 pin. Då Herpin såsom sin erfarenhet anför, att 3 / 4 af de patienter han be- 

 handlat haft gagn af behandlingen, att i mera än hälften af fallen fullständig 

 helsa inträdt, 7* erfarit förbättring af sitt tillstånd, och endast % af alla fall 

 icke erfarit någon bättring, bestrides detta skarpt af Grisolle, Delasiauve 

 och Hasse. Lebert säger sig under sin tjugosjuåriga praxis, kommit till det 

 föga uppmuntrande resultat, att han blifvit gladt öfverraskad, då han vunnit 



*) Herpin har i sin förut åberopade afhandling synnerligen vidlyftigt afhandlat prognosen, sådan 

 den uppfattats af författare i ämnet, hvarför vi hänvisa läsaren till hans afliandl. pag. 271 — 350. 



**) Herman Lerert. Handbuch der practischen Medicin dritte verbesserte Auflage Tübingen 1863. 



