444 E. J. Bonsdoeff. 



en något mera varaktig förbättring än den, som ombyte af läkare och medicin 

 stundom tillskyndar den sjuka, och att han räknar botad Epilepsi till sällsynta 

 tilldragelser (!) *). 



Med fästadt afseende å de olikartade orsaker, som dels predisponera, 

 dels framkalla det epileptiska anfallet, skulle vi för vår del anse den procen- 

 tiska beräkningen af de fall af Epilepsi, som öfvergått till helsa, vara af ringa 

 eller ingen betydelse, då orsaken till sjukdomen icke blifvit tagen med i be- 

 räkningen; ty klart är, att möjligheten eller omöjligheten att aflägsna denna 

 orsak utöfvar ett positivt inflytande på prognosen, så länge den satsen står 

 fast: att en följd icke kan med säkerhet aflägsnas, om icke orsaken undanrödjes. 



I öfverensstämmelse med denna uppfattning anse vi oss, med ledning af 

 vår relativt inskränkta erfarenhet, i öfverensstämmelse med Herpin, böra be- 

 trakta prognosen i flertalet af fall såsom gynnsam I främsta rummet beror 

 prognosen deraf, att den antagliga predisponerande orsaken till Epilepsin kan 

 aflägsnas, och att ännu icke, såsom följd af de epileptiska anfallens repeterade 

 återkomst, en patologisk-anatomisk afvikelse utvecklat sig inom nervsystemets 

 centraldelar, hvilken gifver sig tillkänna genom en afvikelse i den psykiska 

 verksamheten. Den kortare eller längre tid sjukdomen varat utöfvar således 

 inflytande på prognosen, så att, ju kortare tid, som förflutit emellan det första 

 epileptiska anfallet och den tid, då den rationella behandlingen vidtager, desto 

 gynnsammare kan man uppställa densamma. Beträffande den sjukas ålder, 

 då det första anfallet inträffat, kan, enligt vår erfarenhet, prognosen ställas 

 mera gynnsam hos barn och personer före tjugo à tjugofem års ålder, än vid 

 en senare ålder, likasom prognosen i allmänhet förefallit oss mera gynnsam 

 hos patienter af mankönet än af qvinnokönet. Hos barn är i allmänhet prog- 

 nosen ogynnsam, om detsamma i spädare ålder varit besvärad af cerebral 

 eller spinal meningitis, deremot ganska gynnsam, om barnet i allmänhet åt- 

 njutit god hälsa och den tillfälliga orsaken till det första epileptiska anfallet 

 varit häftig skrämsel af en eller annan art, anfallet må nu sedan hafva upp- 

 trädt omedelbart eller någon kortare tid efter skrämseln. Har Epilepsi eller 

 andra nervsjukdomar förekommit hos den sjukas föräldrar, är prognosen mindre 

 gynnsam, men för ingen del hopplös, om den sjuka kommer under behandling 

 icke allt för lång tid efter det det första anfallet inträffade, och icke heller 

 besväras af idiotism eller svårare afvikelse i den psykiska verksamheten. 



Terapi. Nothnagel fäster med allt skäl, i afseende å behandlingen af 

 Epilepsi, vigt vid tre omständigheter, 1) kausalkur, 2) allmän och dietisk be- 



*) 1. c. pag. 614. 



