Fysiologiska betraktelser öfvcr den närmaste orsaken till Epilepsin. 445 



handling, som utöfvar inflytande på nervsystemet och 3) användning af be- 

 stämda läkemedel *). 



Beträffande kausalkuren anmärker han, att densamma i ganska få fall är 

 möjlig och inskränker sig till de fall, der en periferisk lésion, vare sig ärr 

 efter ett sår eller en tumör, utöfvar ett tryck på en nervstam. Detsamma 

 gäller om patologiska tillstånd i inre organer af ganska olika art inom di- 

 gestions- och urogenitalsystemet m. m. I förra fallet böra de lokalt verkande 

 orsakerna aflägsnas genom operation, i det senare den patologiska afvikelsen 

 behandlas. Ehuru litteraturen ådagalägger, att de epilcptiska anfallen stundom 

 upphöra efter den verkställda operationen, inträffar detta dock icke alltid, 

 i synnerhet i de fall, der den epileptiska förändringen, genom den lokala or- 

 saken blifvit framkallad i ryggmärgen och medulla oblongata, så att Epilepsin, 

 som i början var symptomatisk, numera blifvit idiopatisk. Kationelt är det 

 i alla händelser, att aflägsna denna antagliga orsak och sedermera, om de epi- 

 leptiska anfallen fortfara, egna uppmärksamhet åt affektionen i medulla spinalis 

 och oblongata. Att, vid förekommande så kallad aura epileptica i någon ex- 

 tremitet, genom amputation aflägsna densamma, såsom några författare före- 

 slagit och äfven utfört, kan ingalunda godkännas, då det icke är möjligt att, 

 med anledning af en förekommande aura epileptica, med säkerhet diagnosticera, 

 att Epilepsin framkallats af en sådan periferisk lokal retning; ty denna aura 

 beror oftast på en retning i någon centraldel af nervsystemet, vanligast rygg- 

 märgen. Vi hafva, såsom af flere af de sjukdomshistorier, hvilka bifogas 

 denna afhandling, närmare inhemtas, erfarit, att epileptici, vid yttre tryck i 

 cervikaldelen af ryggraden ofta besväras af en smärtsam känsla, åtföljd af en 

 ofrivillig sammandragning i fingrarnas muskler, dels endast på den ena, dels 

 på bägge händerna. Vid tryck i trakten af foramen magnum, besväras pat. 

 ofta af smärta utstrålande till pannan, tinningarna och hjessan, å det senast 

 nämda stället åtföljd af en mera eller mindre besvärande känsla af tryck. 

 Ehuru nu detta icke inträffat i alla fall, ådagalägger det dock, hvad som af 

 många författare blifvit konstateradt, att den så kallade aura epileptica i pe- 

 riferiska delar af kroppen ofta beror af en central retning, och att således, 

 om stammen af den nerv, i hvars grenar den epileptiska auran gifver sig till- 

 känna, genomskäres af läkaren, denna åtgärd ingalunda kan godkännas från 

 fysiologisk synpunkt. Den i ett sådant fall utförda neurotomin är således icke 

 att anses såsom en kausalkur, då smärtan i den periferiska delen uppträder 

 såsom symptom af ett centralt lidande. Annat är deremot förhållandet med 



*) Nothnagel 1. i\ pag. 2C7. 



