446 E. J. B on s r> or ff. 



trépanation, i händelse en aura epileptica skulle förekomma i hufvudskâlen på 

 ett ställe der patienten tidigare erhållit ett traumatiskt eller kontuderadt sår, 

 som medfört någon patologisk-anatomisk afvikelse i benväfnaden, under formen 

 af exostos eller tumör, hvilken utöfvar tryck på hjernans yta; ty, om alla 

 vidtagna åtgärder till sjukdomens hotande icke medfört önskadt resultat, är 

 en sådan operativ åtgärd indicerad, och medför för den sjuka, i händelse ope- 

 ration icke skulle medföra önskad verkan, åtminstone icke förlusten af en lem, 

 under hans återstående lifstid. Då man likväl härvid tager i betraktande, att 

 en fullkomligt säker diagnos i sådana fall icke kan uppställas, instämma vi 

 till alla delar i Nothnagels åsigt, att trépanation i vissa undantagsfall är 

 tillåtlig *) och ogilla, lika med Nothnagel, Hasses råd, att i alla fall, der in- 

 dikation till trépanation förekommer, uppfylla denna. 



Vi kunna icke underlåta att här äfven vidröra en kausalkur, som för- 

 fäktas af några läkare. Då, såsom bekant, ganska ofta en psykisk altération, 

 såsom förskräckelse, m. m. varit den föranledande orsaken **) till det första epi- 

 leptiska anfallet, hafva några författare, enligt Nothnagel (pag. 270) tillrådt, 

 att uppfylla en kausal indikation sålunda, att utsätta den sjuka för en plötslig 

 förskräckelse genom hot att beröfva pat. lifvet m. m. Det är omöjligt att 

 fatta, huru en sådan åtgärd skall kunna uppfattas såsom en kausalkur, hvilken 

 bör söka att upphäfva orsaken, då densamma härigenom upprepas. 



Af särskildt intresse och vigt är behandlingen af de konstitutionssjukdomar, 

 som dels äro orsak till, dels följd al Epilepsi. Hit höra Mhachitis, Shofler, 

 Alcoholismus, Syphilis, Anemi, Plethora m. m. Klart är, att alla dessa 

 fordra en för dem lämplig behandling, och att här en, efter det individuella 

 förhållandet lämpad, stärkande behandling bör iakttagas. Om vid fall af ut- 

 bildad Plethora blodtömning behöfver användas, fordras en särskild uppmärk- 

 samhet och individualisering. Att i sammanhang härmed dieten bör regleras, 

 och patienten med omsorg skyddas för hastiga psykiska intryck är af största 

 vigt, emedan en häftig förskräckelse af en eller annan art, enligt vår erfarenhet, 

 oftast varit orsaken till det första epileptiska anfallet, i synnerhet hos barn. 

 Beträffande dieten, som bör föreskrifvas en epileptiker, kan, enligt vår erfa- 

 renhet, icke några speciella föreskrifter gifvas, utan bör denna i allmänhet 

 bestå af omvexlande animaliska och vegetabiliska födoämnen, lämpade efter den 

 sjukas smak, med iakttagande deraf, att spirituösa af hvarje slag till och med 

 den moderna kognaken förbjudas. Cheyne omnämner en läkare, hvilken be- 



*) 1. c. pag. 369. 



**) Denna orsak har förekommit i de flesta af de fall af Epilepsi, som kommit under vår be- 

 handling, i synnerhet hos barn. 



