Fysiologiska betraktelser öfver den närmaste orsaken till Epilepsin. 451 



5) Det centrala och periferiska nervsystemets fysiologiska verksamhet är 

 berömde af oafbrutet fortgående ämneomsättning i dess väfnad. 



6) Det vasomotoriska nervsystemet utöfvar inflytande på arterväggens kon- 

 traktila väfnad, och sålunda på deras lumen, hvaraf den fysiska följden är 

 en påskyndad eller afbruten blodcirkulation genom arteren, med i förra fallet 

 påskyndad, i senare fallet afbruten ämneomsättning i nervväfnaden *). 



7) Ehuru ingen patologisk-anatomisk afvikelse i medulla oblongata m. m. 

 kunnat ådagaläggas såsom orsak till 'Epilepsin, förorsakas likväl, genom den 

 af de repeterade cpileptiska anfallen framkallade fluktuation af blodcirkulation, 

 en utvidgning af kapillarkärlen m. m. och förtjockning af deras membraner, så 

 väl i medulla oblongata som i inedulla spinalis, hvilket utöfvar ett tryck på 

 nervväfnaden och underhåller retligheten i densamma. 



8) I samma förhållande som denna anatomiska afvikelse i kapillarkärlen 

 utvecklat sig, såsom fallet är i föråldrade fall af Epilepsi, försämras den i 

 början gynnsamma prognosen, hvilken är hopplös, om nervväfnaden är fettde- 

 genererad. Emedan denna afvikelse dock icke med säkerhet kan diagnosti- 

 ceras, bör pat. likväl behandlas, efter förhanden varande indikationer. 



Af dessa anatomiska och fysiologiska fakta framgår således följande kausal 

 indikation. 



I. Minska den i hjernan, medulla oblongata och spinalis stegrade retlig- 

 heten, och befordra de hypertrofierade arterernas öfvergång till det normala. 



Denna indikation uppfylles genom efter förhållandet lämpadt starkt och 

 fortfarande verkande derivatorium i trakten af foramen magnum, och de ställen 

 af ryggraden, hvarest patienten, vid yttre tryck, erfar en mer eller mindre 

 intensiv smärta, dels utstrålande till den periferiska delen, dels icke. Schroeder 

 van der Kolk har för detta ändamål användt setaceum, canterium actuale och 

 vesicatorium, hvilka dock synas oss mera besvärande för patienten. Vi hafva 

 uteslutande användt lapis infernalis moxa, emedan denna är lättare att appli- 

 cera och underhålla i suppuration, och icke hos patienten framkallar någon 

 synnerlig olägenhet. Denna har blifvit applicerad under formen af ett empla- 

 strum feneslratum sålunda, att å en häftplåsterlapp blifvit utklippt ett rundt 

 hål af 1 à 1% c. m. diameter, och denna lapp sedermera applicerad på en 

 annan häftplåsterlapp. Sedan vi öfvertygat oss om, att den fenestrerade 

 häftplåsterlappen fullständigt häftar vid den häftplåsterlapp, på hvilken den 

 blifvit placerad, har lapispulfver blifvit jemt utbredd å det utklippta hålet, 



*.) Detta antagande synes oss berättigadt, då, vid hvarje bjertats systole, trycket ökas i kapillar- 

 kärlen, med ökad exosmos såsom följd. 



