462 E. J. Bonsdorf f. 



Invärtes föreskrefs Ferr. pulv. 5 ij + Jodet. Kal. o j + Extr. Dulcamar 5 i j + 

 Grmi. Ohiajac Nat. o j+ Extr. Aconiti + Sulph. Quinin ââ oV 2 f. pilL aeqv. 

 pond. gr. iij 2 piller i sender 3 ggr dagl. 



D. 2 % Patienten meddelar att han, sedan sitt senaste besök hos mig, 

 icke varit besvärad af mera än ett epileptiskt anfall den 20 juni, och äfven 

 detta af betydligt kortare duration än förut, endast omkring tio minuter, dervid 

 omgifningen fastade uppmärksamhet dervid, att knapt någon stelkramp, som 

 förut varit öfvervägande framför den kloniska, förekom och att icke något frad- 

 gande slem utflöt från munnen. 



Moxa N:o 2 applicerades i occiput tätt ofvaom foramen magnum, hvilken 

 skulle underhållas i suppuration sex veckor. Pillerna skulle fortsättas jemte 

 Jodet. Kal. 5 j + Aqv. fontän, o VI en mindre matsked 2 ggr dagligen, hvarmed 

 skulle fortsättas, så länge moxan suppurerade. 



D. 10 / 12 meddelade patienten mig, att han, tedan sitt senaste besök hos 

 mig varit besvärad af endast ett epileptiskt anfaU den 5 december, som äfven 

 var af betydligt mildare art, så att han säger sig under anfallet icke helt och 

 hållet förlorat medvetandet, utan „tydligt kännt ryckningarna i kroppen". Vid 

 tryck å ryggraden erfor pat. smärta i trakten af den tredje och tolfte bröst- 

 kotan, [mera intensiv dock på det förstnämnda stället, afföringen något trög, 

 inträffande endast hvarannan dag. 



Moxa N:o 3 applicerades tätt nedanom den först applicerade moxan. De 

 förut föreskrifna pillerna med den skilnad, att i st. f. Quinin, Aloë o7 2 till- 

 sattes pillermassan, skulle fortsättas, och förordnades Mixt, antihect, Griffith § 

 VI + Jodet Kal. 5% En half matsked 2 ggr dagl. 



1879 u / 7 meddelar patienten att han icke varit besvärad af något epilep- 

 tiskt anfall sedan den 5 december sistlidet år och att han befunnit sig syn- 

 nerligen väl, likasom återvaknat till ett nytt lif från det hopplösa tillstånd, i 

 hvilket han befunnit sig sedan fyra à fem år. Framför allt kunde han icke 

 nog uttrycka sin glädje öfver, att hafva blifvit befriad från den susning i 

 öronen, som så många år plågat honom, och hos honom framkallat en „för- 

 färlig oro". Vid undersökning af ryggraden kunde ingen anmärkningsvärd 

 ömhet vid yttre tryck å densamma iakttagas, utom i regio genito-spinalis, 

 hvarest pat. erfor en lindrig ömhet, icke utstrålande framåt, hvarför jag icke 

 ansåg mig hafva anledning att använda moxa, utan rådde honom endast, att, 

 under återstoden af sommaren begagna störtdusch i en nära hans bostad be- 

 lägen vattenqvarn, och låta gnida ryggraden hvarje qväll då han gick till 

 sängs, med en svamp doppad i kylslaget vatten. Emedan patienten likväl an- 

 höll såsom en grace (!), att en moxa ännu skulle appliceras, der han kände 



