502 E. J. Bonsdorff. 



anfall, den 7 december sistlidet år, att lian i allmänhet befunnit sig synner- 

 ligen väl och utan afbrott med gladt mod förrättat sitt arbete. Förordnades 

 att pillerna skulle fortsättas, och att jag genast skulle underrättas, om pat. 

 besvärades af något epileptiskt anfall. 



D. %. Genom bref erhöll jag underrättelse derom, att pat. varit besvärad 

 af två lindriga epileptiska anfall, det ena d. 3 febr. kl. 10 f. m. och det 

 andra den 4 febr. samma tid. Pillerna skulle repeteras. 



Fall 28. Fröken A., född år 1857, har såsom spädt barn åtnjutit god 

 helsa, till år 1859, då hon besvärades af frossa två à tre veckor, hvilken 

 behandlades med Kinin. Några månader efter det hon blifvit återstäld från 

 denna sjukdom, besvärades hon första gången af ett epileptiskt anfall, som 

 förnyades sex gånger samma år. Åren 1860, 1801, 1862, 1863 och 1864 

 förnyades anfallen tio till tolf ggr om aret, hvarföre under anförda år åtskillig 

 medicin användes, för hvilken dock den sjuka icke kan redogöra. 1865 och 

 1866 inträffade intet anfall, så att den sjukas omgifning trodde att hon blifvit 

 befriad från sin svåra sjukdom. 1867 inträffade åter ett mycket svårt anfall, 

 hvilket repeterades, med omvexlande häftiga och svagare anfall, tolf till femton 

 ggr om året, ända till år 1875, då hon, i högsta grad uppskrämd af ett 

 svårt åskväder, hemsöktes af ett svårt anfall, som varade omkring två timmar, 

 så att hennes omgifning trodde att hon skulle uppgifva andan. Från denna 

 tid har patienten fortfarande besvärats af tre — fyra epileptiska anfall, som 

 dock icke varat längre än tre à fem minuter, hvarje dag, och dessutom äfven 

 under sömnen om natten, så att hon oafbrutet hela dygnet blifvit bevakad af 

 sin omgifning. Tänder och tunga i hög grad skadade, till följd af de svåra 

 krampanfallen, som de senare åren icke inträffat oftare än femton à tjugo ggr 

 om året. Menses utbröto första gången 1871, vid 12 års ålder, förenade med 

 plågsamma „packningar", och varade fem à sex dygn, oregelbundet återkom- 

 mande, men icke ymniga. 



1881 21 / 2 anlitades mitt biträde. Kroppen i högsta grad afmagrad, ganska 

 blek ansigtsfärg, själsförmögenheterna i hög grad förslöade, minnet, enligt 

 uppgift, totalt försvunnet, blicken dyster och lynnet i högsta grad nedtryckt, 

 emedan hon förlorat hvarje skymt af hopp, att återvinna sin helsa. Sömnen i 

 allmänhet icke störd af drömmar och lugn, då den icke stores af epileptiska 

 anfall om natten, hvilka nästan alltid gifva sig tillkänna genom ett häftigt 

 skrik. Hjerttonerna ganska svaga, men utan biljud, pulsen sjuttiofem slag 



