Fysiologiska betraktelser öfver den närmaste orsaken titt Epilepsin. 521 



följd häraf på blodcirkulationen genom artererna, hvilken antingen afbrytes eller 



påskyndas, allt efter graden af arterens kontraktion. 



Beträffande de fall af Epilepsi, som vi ofvanför meddelat, medgifva vi 

 gerna, att man, af de fall som 1882 och 1883 kommit under vår behandling, 

 icke ännu kan draga ett positivt resultat, beträffande kurens fullständighet. En 

 ögonskenlig förbättring af deras helsotillstånd kan dock icke förnekas, och, för 

 att bereda tillfälle, att framdeles vinna visshet i detta afseende, hafva vi för hvar och 

 en i noten antecknat deras hemort. Ett resultat kan man dock vinna af dessa 

 anförda fall, att neml. prognosen är mera gynnsam, ja kortare tid sjukdomen 

 varat, och ju färre anfall inträffat, förrån behandlingen vidtagit. 



Bland allmogen på landet bar den åsigt länge varit rådande, att Epi- 

 lepsin är en obotlig sjukdom, en åsigt, som äfven för dem blifvit uttalad af 

 läkare. Följden häraf har varit den, att de icke ansett det löna mödan, att 

 söka bjelp för denna sjukdom. Genom den framgång, med hvilken vi en följd 

 af år behandlat Epilepsin bland allmogen, bar denna åsigt om Epilepsins obot- 

 ligbet gifvit vika, så att de nu icke frukta att företaga en sju — åtta mils lång- 

 resa, för att söka bjelp, en vägalängd, som, för den fattiga arbetaren på landet, 

 dock ofta medför svårigheter. 



För de ofvan meddelade fallen 28, 29 och 30 stälde vi, då vi rådfråga- 

 des, en hopplös prognos, emedan vi antogo att en anatomisk afvikelse i 

 nervväfnaden, under sjukdomens långa duration utvecklat sig, en prognos, 

 som äfven bekräftats genom utgången af kuren, hvilket synes af de för dessa 

 fall meddelade tabellerna öfver de epileptiska anfallen, som inträffat under 

 året. Vi anse att fallen 28 och 29 *) voro komplicerade med Hysteri, 

 en komplication, som i allmänhet försvårar prognosen, helst i dessa fall, 

 enligt vår uppfattning, kuren borde afslutas med äktenskap, ett medel, öfver 

 hvilket läkaren icke kan disponera, Fallet 30 var förenadt med idiotism, 

 som totalt förstörde prognosen. Anmärkningsvärdt förefaller det oss dock, 

 att de epileptiska anfallen aftogo i freqvens efter det menses första gången 

 utbröto, hvilket inträffade den 25 juni 1883. Vid fallen 28, 29 och 30 

 har det dock inträffat, såsom en följd af de repeterade moxorna, att de- 

 samma, vid yttre tryck längs ryggraden och i trakten af foramen magnum icke 

 numera besväras af någon smärta eller ömhet, hvilken förut besvärade dem. 

 Att äfven ganska invetererade fall af Epilepsi hos mankönet kunna öfvergå till 

 helsa, inhemtas af fallen N:o 5 & 6. Fallet N:o 5 har äfven afslutat kuren 



*) Fallet N:o 29 liar likväl, enligt ilen senaste anteckningen den 10 juni 1882, erfarit en vä- 

 semltlig förbättring af sitt helsotillstànd. 



66 



