14 



Universitetet har derför skäl nog att i tacksam hogkomst bevara Mäklins 

 minne och Vetenskaps Societeten, hvars ordförande han för andra gången val- 

 året 1881 — 1882, saknar i honom en af sina trägnaste arbetare och en af 

 dem, som flitigast besökte Societetens sammanträden, der han med intresse 

 förde den zoologiska vetenskapens talan. Den plats, han engång skall intaga 

 i den finska zoologins historia, skall heller icke blifva ringa, ty om än en 

 nyare tids vetenskap skall betrakta ett och annat af hans arbeten med mindre 

 erkännande blick, har han dock äfven efterlemnat mycket verkligt gediget; och 

 fosterlandets fauna skall specielt förbli i stor skuld till honom för många vär- 

 defulla upptäckter, hvarmed han riktat densamma och hvilka kommit äfven 

 andra författares arbeten till godo. 



